Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 69 
Enkelte forskere holder paa, at den er av østkristen oprindelse’) ; 
andre vil ha den til at være et rent germansk produkt*). Under 
krigen har endog dette spørsmaal været gjenstand for en bitter 
strid mellem franske og tyske forskere, hvis resultat synes at være, 
at det mellemstandpunkt, som indtages av O. Wulff, er blit det 
seirende*). lalfald er jeg under mit arbeide med disse spørsmaal 
kommet til en opfatning, som paa det nærmeste falder sammen 
med hans, selvom begrundelsen delvis er en anden. 
Før vi gaar over til at betragte de langobardiske entrelac- 
ornamenter nærmere, gjælder det at faa bragt paa det rene, hvil- 
ken periode de tilhører. Og det volder i virkeligheten ikke særlige 
vanskeligheter, idet en række av de monumenter det gjælder er 
godt daterte, flere av dem med indskrifter, der refererer sig til tiden 
fra ca. 700 og utover. Selvfølgelig er det tænkelig, at det kun er 
stilens yngste produkter, som er utstyret med indskrifter, og at den 
saaledes gaar noget længer tilbake i tiden. Men saa meget er ial- 
fald sikkert, at langobarderne ikke kan ha bragt sin eiendomme- 
lige knuteornamentik med sig nordfra, da de kom til Italien i 568; 
ti paa den tid var en ornamentik av denne art ukjendt hos de ger- 
manske folk. Vi tør da gaa ut fra, at den langobardiske entrelac- 
ornamentik blir til i løpet av 600-aarene, og at den ialfald ved aar 
700 staar fuldt utviklet. Det er saaledes overveiende sandsynlig, 
at denne ornamentik ikke er ældre end den tilsvarende irske og 
nordiske, snarere noget yngre. Teorien om at den irske entrelac- 
ornamentik gaar tilbake paa italienske (9: langobardiske) forbil- 
leder synes saaledes daarlig underbygget. Paa den anden side er 
der ingen grund til at tro, at langobarderne har faat sine entre- 
lacmotiver fra de andre germanske eller fra de keltiske folk, idet 
stilforskjellen i virkeligheten er temmelig stor. Vi staar da igjen 
med tre muligheter: enten har langobarderne hentet sine motiver 
østfra, fra Ægypten og Syrien, i det hele tat fra det byzantinske 
kulturomraade, eller de har selv skapt sin nye entrelacornamentik 
paa italiensk jord, — eller deres ornamentik er en fri bearbeidelse 
av østkristne forbilleder. Dette problem løser vi bedst, om vi sam- 
op. eatiasico lt, cys. 70-47 
2 Stiickelberg 1. c. 
*) Emile Male: Studien iiber die deutsche Kunst, herausgegeben mit 
Entgegnungen etc. von Otto Grautoff, Leipzig 1917. Wulffs avhandling 
her s. 87—906. 
