Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 71 
sandsynligvis fælles for de to grupper, og der kan da vanskelig 
bli tale om nogen anden mulighet, end at det maa vere østkristne 
knutemotiver som det i Saqqara, der har git støtet til den rike ut- 
vikling baade i Irland og hos langobarderne. Forskjellen mellem 
de to grupper er den, at langobarderne optar baade knutemotivet 
og en række andre motiver, mens irerne og deres nordiske efter- 
lignere kun griper knutemotivet, men til gjengjæld bygger en uanet 
rik stil paa de muligheter, som dette byr. 
Vi kommer saaledes til det resultat, at den langobardiske entre- 
lacornamentik indtar en eiendommelig mellemstilling mellem den 
østlige og den vestlige entrelacornamentik. Men den synes dog 
ikke at ha været formidleren av de østlige motiver paa deres gang 
mot vest; herimot taler bl.a. alle kronologiske forhold. Vi maa 
efter dette regne med to hovedgrupper indenfor den germansk- 
keltiske verdens entrelacornamentik i tiden omkring 700, den irsk- 
nordiske og den langobardiske. Gjensidig synes de ialfald til en 
begyndelse at staa uavhængig overfor hinanden, mens de derimot 
begge efter al sandsynlighet har faat de første impulser fra det 
kristne Østen. Det sidste tør vi vel for den langobardiske gruppes 
vedkommende betragte som endelig fastslaat, selvom ogsaa denne 
gruppe eier en vis selvstændighet i forhold til forbilledet. Denne 
selvstændighet ytrer sig i en forkjærlighet for de indviklede og 
sterkt bevægede entrelacmotiver, som kan minde om irernes orna- 
mentik, men som sjelden er saa konsekvent som denne. 
En særlig karakteristisk række motiver indenfor den langobar- 
diske entrelacornamentik skal nævnes i denne forbindelse, idet de 
bedre end noget andet viser denne ornamentiks stilling i stilhisto- 
risk henseende. Det er dels border, hvor knutemotiver er bundet 
sammen med konstantinske smaacirkler (pl. VIII 1), dels flate- 
mønstre, hvor grundmotivet dannes av det konstantinske møn- 
ster med store og smaa cirkelformede mellemrum og hvor 
dette motiv saa er gjennemvævet med knutemotiver, saa det 
hele gjør et høist indviklet indtryk (pl. VIII 2) *). Saavidt jeg 
har kunnet bringe paa det rene, forekommer motiver av denne 
art hverken i den gstkristne eller i den irsk-nordiske gruppe. 
En anden eiendommelighet ved den langobardiske entrelacorna- 
*) Stiickelberg |. c. fig. 38, 46, 47. Beslægtede motiver, noget enklere, 
sammesteds fig. 33, 34, 44. Smil. ogsaa Cattaneo |. c. fig. 119 og Haupt, 
Ec. fig. 93. 
