18 Einar Lexow. 
vernes egenartede konstruktion, idet det fleste av dem utgaar fra et 
centralmotiv, der bestaar av en tilnærmelsesvis cirkelformet aap- 
ning, hvori gjerne to sæt baand eller fliker passerer hinanden i 
entrelac. Disse centralmotiver kan varieres paa flere maater; i sin 
enkleste form bestaar de av to baand, der gaar over to andre baand, 
men som begge viker fra hinanden, idet de passerer henholdsvis 
under og over cirkelkanten (pl. IX 1a) *). Hvordan baandene for- 
ener sig med hinanden eller avsluttes utenfor cirkelaapningen, 
behøver vi her ikke at opholde os ved. En række central- 
motiver av denne type kan bindes sammen til en bord som den 
vi finder paa et remendebeslag i Borrefundet og paa et lignende 
beslag i Gokstadfundet (pl. IX 1b)’). Dette motiv kan igjen 
med lethet utvikles til et fuldstændig flatemønster; men det 
her ikke lykkedes mig at konstatere, at en saadan utvikling 
virkelig har fundet sted. Der er dog en mulighet for, at et orna- 
ment paa en liten broncekugle fra Øland*) kan tydes som et saadant 
mønster. Kuglen har sikkert hørt til en ringspænde av en type fra 
900-aarene første halvdel*) og er fundet sammen med en oval skaal- 
formet spænde, der kan dateres til samme periode. I hvert fald er 
kuglens dekoration en karakteristisk prøve paa de entrelacmotiver, 
som bygger paa Borretidens nye indsats. 
Selv om vi saaledes ikke kan forfølge motivutviklingen med fuld 
sikkerhet længer end til borden, har det sin betydning at faa slaat 
fast, at Borretidens centralmotiver kan utvikles paa helt regelmæssig 
maate til fortløpende bordmotiver, og at denne utvikling foregaar 
allerede i tiden omkring 900. For spørsmaalet om ringkjedens op- 
rindelse er det saaledes av den største betydning, idet man, efter at 
ha faat øiet op for sammenhængen paa dette punkt, umulig kan 
avvise den tanke, at ogsaa ringkjeden som bord og muligens ogsaa 
som mønster kan ha utviklet sig paa grundlag av et av Borrestilens 
smaa centralmotiver. Jeg har tidligere?) været inde paa tanken om 
en sammenhæng mellem Borrestilen og ringkjeden, men kom den- 
1) Nicolaysen I. c. pl. X, 8 og 20, Brøgger |. c. fig. 20 og 24. 
2 Brøgger |. c. fig. 25, Nicolaysen 1. c. pl. X, 22. 
3) Fornvånnen 1907, s. 243, fig. 58. For nærmere oplysninger og 
tegning har jeg at takke dr. Sune Lindqvist. 
4) T. J. Arne: La Suéde et VOrient, Upsala 1914, fig 368. Smi. 
ogsaa Reginald A. Smith: Irish Brooches, Archaeologia, Vol. LXV, s. 241. 
5 Ringkjeden, s. 14. | 
