Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 87 
nale og stjerneformede negative felter, saaledes at disse felter 
kommer til at danne det egentlige hovedmotiv, mens baandene 
selv blir av mere underordnet betydning (pl. X). Derfor 
vil vi ogsaa ofte se, at selve entrelacbevægelsen ikke er angit, 
et træk som vi forøvrig allerede kunde iagtta paa den flere 
ganger omtalte Olavsrose, der kjendes fra syrisk kunst. Hele denne 
ornamentik er overordentlig rikt variert og byr paa alle tænkelige 
kombinationer. Konsekvent er den langtfra i alle tilfælder; tvert- 
imot hersker der fuldstændig frihet, saaledes at baandene kan gaa 
over i andre motiver og endogsaa leilighetsvis dele sig. Knute- 
motiver av lignende art som de vi finder i nordisk og irsk orna- 
mentik, kan ogsaa forekomme, og i det hele tat er der ikke faa lik- 
hetspunkter mellem specielt vikingetidens friere entrelacornamentik 
og den muhammedanske. Noget avhængighetsforhold mellem de 
to grupper kan der derimot neppe være tale om; ialfald kan den 
nordiske entrelacornamentik ikke bygge paa den muhammedanske, 
idet denne, efter hvad vi nu har set, neppe er fuldt utviklet paa det 
tidspunkt, da Borrestilen utformes, d. v. s. i tiden omkring 850. 
Fundene fra vikingetiden gir rigtignok visshet for, at handels- og 
kuiturforbindelserne mellem de to omraader har været mange- 
artede og betydningsfulde; men hovedmassen av de til Norden 
importerte muhammedanske mynter og gjenstande tilhører dog først 
900- og 1000-aarene. 
Nogen paavirkning fra nordisk til muhammedansk ornamentik 
kan man selvfølgelig endnu mindre regne med; men et enkelt for- 
hold trænger dog en nærmere undersøkelse i denne forbindelse. 
Det er ringkjedens optræden i den muhammedanske entrelacorna- 
mentik. I min ovenfor omtalte lille avhandling om dette motiv har 
jeg allerede nævnt et par eksempler, idet ringkjeden forekommer 
Paa en persisk flise og paa en keramikskaal fra Kairo, der begge 
skriver sig fra 1200- eller 1300-aarene, likeledes paa et persisk 
broncekar fra samme tid. Til disse kan jeg nu foie en broncekande 
ira Mossul, datert 1232,") og dertil kommer, at beslegtede motiver 
er ganske hyppige, delvis uten entrelacbevægelse.”) Naar motivet 
første gang optræder i muhammedansk ornamentik kan vi endnu 
1) Man. d’art mus. II, fig. 146. 
*) Bourgoin: Les éléments de Vart arabe, Paris 1879, pl. 7 og 87. 
Man. d’art mus. II, fig. 18. 
