Hovedlinierne i entrelacornamentikkens historie. 89 
Kongo,') begge steder i den typiske retlinjede utformning. Skulde 
det trods alt vise sig, at den muhammedanske ringkjede stammer 
fra Byzans og derigjennem indirekte fra Norden, kommer saaledes 
det samlede utbredelsesomraade for dette motiv til at omfatte en 
ganske betydelig del av den gamle verden. 
XIII. 
Europeisk entrelacornamentik efter 1100. 
Fra omkring aar 1100 kan man regne, at de nordiske lande 
gaar ind i den fælleseuropæiske stilbevægelse, og nogen særutvik- 
ling paa entrelacornamentikkens omraade kan da heller ikke spores 
efter denne tid, i Norden likesaalitt som paa de britiske oer. En 
anden sak er, at enkelte motiver lever igjen i disse forholdsvis 
avsidesliggende lande længer end i Mellem- og Sydeuropa. 
- Stort set er da ogsaa entrelacornamentikkens utviklingshistorie 
avsluttet ved denne tid. I den romanske periode spiller nok endnu 
entrelacmotiverne en betydelig rolle, og enkelte nye variationer op- 
træder nok leilighetsvis; men noget nyt princip kan ikke længer 
paavises. Det mest karakteristiske er en forkjærlighet for at la 
baandene beskrive geometriske figurer, cirkler og kvadrater, gjerne 
saa tæt sammenflettet, at de negative felter ikke faar nogen større 
betydning. Eksempelvis kan nævnes et mosaikgulv fra St. Denis, 
sandsynligvis fra 1100-aarene*), et vindu i Obasine cistercienser- 
kirke”) og et andet i Pontigny*), begge fra omtrent samme tid. 
Yderst almindelig er et motiv, sammensat av bare cirkler, der bl. a. 
forekommer paa et bokbind fra katedralen i Monza i Norditalien*) 
og i noget enklere form paa lerhylstret til St. Maedocs skrin i 
museet i Dublin’). Beslegtede motiver findes bl. a. paa svenske 
døpefonter fra Vestergøtland”). Samtidig lever knutemotiverne 
1) Lehman: Die Ornamente der Natur- und Halbkulturvölker, Frank- 
furt a. M. 1920, Taf. 25. 
*) Tidsskrift for Kunstindustri 1887, s. 176. 
3) Ibid. 1892, fig. 55. | 
*) Lehnert: Geschichte des Kunstgewerbes I, fig. 225. 
?) Labarte: Histoire des arts industriels I, Paris 1872, pl. 6. 
®) Coffey I. c. fig. 54. 
') Hildebrand: Sveriges Medeltid III, Stockholm 1898—1903, fig. 
381 og 382. 
