12 James A. Grieg. [No. 7 
stenalder.  Affaldsdyngen ligger 18.6 m.o. h. opunder en lav bjerg- 
kuppe, som maa have afgivet godt ly mod nordenvinden for de 
mennesker, som en gang holdt til her. Dyngen, som hvilede direkte 
paa aur, er 9 m. i tvermaal og 30 cm. tyk. Den dækkedes af et 
25 em. tykt muldlag. Foruden nogle flintesager, kulrester og nødde- 
skaller indeholdt affaldsdyngen skaller af østers (Ostrea edulis), 
hjertemusling (Uardium edule), albuskjæl (Patella vulgaris) og kuung 
(Littorima littorea) samt ben af torsk (Gadus callarwus), svartbag 
(Larus marinus), lomvie (Uria troile), geirfugl (Aleca impennis), hund 
(Canis familiaris), oter (Lutra lutra), graasæl (Halichoerus grypus) og 
nogle stykker af en menneskeskalle. FEndvidere fandtes et par smaa 
stykker af hjortehorn. Ifølge ØYrn, som noget senere samme sommer 
besøgte denne stenaldersboplads, tilhører den tapes-littorinatiden. 
Den anden gang, da hjortelevninger fandtes sammen med gjen- 
stande fra den ældre stenalder, var paa en boplads, som høsten 1907 
blev udgravet af konservator Heurrzsen og kandidat A. W. BRØGGER 
'i Svarthaala ved gaarden Viste i Raudeberg pgd. Denne hule eller 
heller ligger ca. 1 km. NNV for bopladsen ved Kvernevigen; høiden 
over havet er-17—18 m. TI en foreløbig meddelelse i , Naturen* 
1908 oplyser kandidat BrøGGER om dette fund, at under den natur- 
lige jordbund, som havde en tykkelse af 30 cm., kom man ned paa 
et 30—40 cm. tykt kulturlag, som bestod af store masser skjæl 
(Littorina littorea, Ostrea edulis og Patella vulgaris) samt i mængde- 
vis af dyreben, tildannede og ikke tildannede. Museumsinspektør 
WincGzE 1 Kjøbenhavn, som havde den svære samling dyreknokler 
til bestemmelse, har kunnet identificere ikke mindre end 53 arter 
(17 pattedyr, 28 fugle og 8 fiske). Blandt pattedyrene var to, 
ilder (Mustela putorius) og vildsvin (Sus scrofa ferus), som ikke tid- 
ligere har været paavist i Norge. Ligesom bopladsen ved Kverne- 
vigen tilhører denne tapes-littorinatiden. 
Ifølge velvillig meddelelse fra inspektør Winaz fandtes der af 
hjortelevninger adskillige løse tænder og knokler af gamle og unge 
dyr, blandt andet to wuens hælben af voksne. FEndvidere fandtes 
flere stykker af horn. Da ingen af knoklerne var hele, kan intet 
siges om lemmernes længdeforhold. De foreliggende smaa stumper 
af horn giver heller ikke nogen oplysning om størrelsen. ,Derimod 
kan det efter knoklestumperne og tænderne skjønnes, at Viste- 
hjorterne har været af anseelig størrelse, dog mindre end Cervus 
canadensis Q. Fra stenalderen i Danmark har vi hjorte, som er 
større end Vistehjorterne, men vi har ogsaa dem som er mindre.* 
