1908] Bidrag: til kundskaben om Norges hvirveldyrfauna i ældre tider. 13 
Da Skeie- eller Vigsvandet paa Jæderen 1885—87 blev ud- 
tappet, fandtes ved hovedkanalens gravning midt ude paa vandbunden 
et skelet af en fuldt udviklet kronhjort, som af landbrugsingeniør 
GRrIMNES, der ledede udtapningsarbeidet, blev indsendt til Stavanger 
museum. Et andet sted i kanalen fandtes af gaardbruger ANDREAS 
Scaerz et hjortehorn, hvoraf desværre kun det øverste parti er 
bevaret (fig. 20). Dette stykke, som af hr. ScHriz er skjænket 
Bergens museum, giver indtryk af at have tilhørt et meget stort og 
kraftigt dyr, større og kraftigere end den nulevende race. 
Skeievandet laa 6 m. over havet og var adskilt fra dette ved 
en noget over 200 m. bred strandvold af grus og rullede fjærestene. 
Denne strandvold, ,sjørinden*, havde en høide over havfladen af 
indtil 8.5 meter. Da kanalen blev gravet gjennem sjørinden, fandtes 
under et flere meter mægtigt gruslag et lag fast presset torv eller 
gytje, som var til adskillig hinder ved arbeidet. Torvlaget strakte 
sig ogsaa indenfor strandvolden og dannede Skeievandets bund. Det 
var i dette lag, at hjorteskelettet og hornet blev fundne. I august 
1901 undersøgte direktør Horm»or findestedet og skriver herom i 
» Planterester i norske torvmyrer”: 
Pen gamle sjøbund indenfor strandvolden bestaar for den 
største del af et mægtigt gytjelag, der har krævet et meget betyde- 
ligt opdyrkningsarbeide, men som nu udgjør et godt og frugtbart 
agerland. Langs kanterne, især 1 grunde bugter, blev ved udtap- 
ningen tørlagt strækninger med fin sand; der opstod herved en mindre 
sandflugt, som dog nu forlængst er dæmpet ved beplantning med 
marehalm og strandrug. I de gravede kanaler og mindre grøfter 
kan lagfølsen let studeres. Bækkenets bund bestaar, hvor den 
kunde naaes, af grov, tildels grusblandet sand. Derover følger et 
lag af frisk og ren eytje, der danner en direkte fortsættelse af det 
sammenpressede gytjelag under strandvolden og som ogsaa ved sit 
fossilindhold viser stor overensstemmelse med dette. Mægtigheden 
af dette nedre lag gaar op til 1.4 m. Ogsaa her indeholder gytjen 
rige levninger af en varm og frodig ferskvandsvegetation, hvor navnlig 
Najas-arterne indtager en fremtrædende plads. — — — — Over 
dette oytjelag følger et tydelig vandret skiktet sandlag, der med 
vekslende mægtighed fra faa milimeter til ca. 0.2 m. kunde paavises 
over store dele af sjøbunden. Enkelte steder lykkedes det dog ikke 
at gjenfinde det. Mægtigst er sandlaget henimod strandvolden; det 
kunde her sees, at det danner en umiddelbar fortsættelse af denne 
og af det mægtige sandlag, som optræder langs Skeievandets gamle 
