29 James Å. Grieg. [No. 7 
— lige under midttakken har det en diameter af 7 cm. Det har 
ølensynlig tilhørt et meget stort horn, forholdsvis større og sværere 
- end noget hidtil her fra landet kjendt postglacialt hjortehorn. 
I mai 1902 fandtes ved gaarden Sandve i Ferkinstad, Karm- 
øen, 3 m. 0. h., en meget forvitret hjortehornspids, som laa 1.5 m. 
nede i haard grus. Fundet blev af havnevæsenet indsendt til 
universitetets mineralogiske institut. Det er ikke bleven geologisk 
undersøgt, men maa ifølge meddelelse fra amanuensis Øren antages 
at være af sen postglacial alder eller fra tiden efter tapessænkningen. 
I september 1902 blev der ved brøndgravning paa gaarden 
Store Sund i Torvestad, Karmøen, fundet to smaa hjortehornstykker, 
en hornspids og et stykke fra midtpartiet af et horn, som af her- 
redskasserer ØvrreBø blev foræret Bergens museum. I brev til 
docent Korpzrur har hr. Øvresø meddelt følgende om fundet: 
Øverst var der et par fod (63 cm.) sort jord, saa en fod (31.4 cm.) 
grov grus, saa 12 fod (377 em.) ler, til dyrehornet 8 fod (251 em.) 
ler. Leren blev ligesom finere mod bunden, som bestod af glat 
(slet) og haardt fjeld. Brøndens dybde blir altsaa 15 fod (4.71 m.), 
til hornet 11 fod (3.45 m.). Hornet laa fast i leren. Runde kampe- 
stene fandtes nede ved brøndens bund. Findestedet ligger midt i 
en ,gryde* med meget høiere partier rundt om. Grydens overflade 
er ca. 30—40 fod (9.5—12.5 m.) over havfladen.* 
Noget af leren, som omgav hjortehornet, blev samtidig indsendt 
til Bergens museum. Ved nærmere undersøgelse viste denne sig at 
indeholde skalfragmenter af Mytilus edulis, Tellina calearia og Lit- 
torina rudis samt et lidet stykke af en mose, Polytrichum commune. 
Desværre er det ikke muligt af de faa skjæl, som fandtes i leren, 
at bestemme fundets alder, da de forekommer saavel i senglaciale 
som postglaciale afleiringer. Heller ikke kan den subarktiske Poly- 
trichum commune give nogen oplysning i saa henseende. Saa meget 
kan dog med sikkerhed siges, at fundet ikke kan have tilhørt den 
koldere del af den senglaciale periode. At dømme fra findestedets 
høide over havet og fra de øvrige hjortefund er imidlertid al grund 
til at antage, at fundet er postglacialt og da nærmest fra tapestiden. 
For nogle aar siden blev der paa Godøsund, Tysnes, gjennem 
et ganske lavt, 2—4 m. høit eid gravet en kanal, hvorved et inde- 
lukket bassin blev sat 1 forbindelse med havet. Under dette arbeide 
blev der 1—1.5 m. dybt i leren fundet to hjortehorn, hvoraf dog 
kun de øverste partier, sandsynligvis fra og med midttakken, blev 
tilvaretagne (fig. 7). De er nu af hoteleier GurrLaksen skjænket 
