1908] Bidrag til kundskaben om Norges hvirveldyrfauna i ældre tider. 2 
QD 
Der foreligger intet fund af hjorteknokler, som kan tyde paa, 
at bjorten har levet her i landet under den interglaciale periode. 
Med undtagelse muligens af et fund synes heller ikke de inter- 
olaciale skjælforekomster, som er fundne i det vestlige Norge, at 
tyde paa, at der paa vestlandet har været saadanne klimatiske for- 
holde, at hjorten har kunnet leve her i interglacial tid. Den første 
interglaciale skjælbanke paa vestlandet blev paavist af statsgeolog 
RekstaD ved Møhlenpris ved Bergen. Forekomsten ligger omtrent 
5 m. over den nuværende havstand og bestaar af ler med skjæl og 
mergelsand indbagt i moræne. OQvenpaa denne hvilede der en 2—3 
m. mægtig moræne uden organiske rester. Den skjælførende moræne 
var saa baard, at den maatte bores og sprænges, som om den var 
fast berg; den overliggende moræne var derimod ganske løs som 
almindeligt grus. I den skjælførende moræne fandtes: Anomia 
ephippium, Pecten islandicus, Pecten grønlandieus, Leda pernula, 
Astarte banksi, Asturte elliptica, Tellina calearia, Mya truncata var. 
uddevallensis, Saxicava arctica, Boreochitom marmoreus, Lepeta coeca, 
Buecimum grønlandiceum, Toxopneustes drøbachiensis og Balanus 
poreatus. Af disse arter er kun Anomia ephippium boreal, de øvrige 
er arktiske, som dog ogsaa kan forekomme inden det boreale om- 
raade. Af de arktiske arter har Pecten grønlandicus og Buceinum 
grønlandieum særlig interesse, da vi ved hjælp af dem kan faa et 
begreb om de klimatiske forholde den gang skjælbanken blev dannet. 
Begge disse arter har i nutiden sin sydegrænse ved Tromsø. KIli- 
matet kan derfor ikke have været mildere end ved Tromsøkysten. 
At klimatet har været koldt, viser ogsaa de tykskallede eksemplarer 
af Mya truncata og Pecten islandieus. I de senere aar har docent 
KorLDErUP paavist interglaciale skjælforekomster paa flere steder 
inden Bergens by og i dens nærmeste omegn. Ligeledes har han 
fundet to saadanne afleiringer ved Eikangervaag i Osterfjorden. De 
i disse afleiringer fundne skjæl bestaar hovedsagelig af boreoarktiske 
arter. Sammen med dem findes dog ogsaa nogle af de mest haardføre 
boreale arter. Ligesom skjælforekomsten ved Møhlenpris synes disse 
afleiringer at tyde paa, at under den interglaciale periode har der 
ved Bergenskysten hersket et klima som ved Tromsø og Finmarks- 
kysten i vor tid. Fra Karmøen beskriver baade KoLDErUP og ØYEN 
en interglacial forekomst, hvori fandtes Rhuymechonella psittacea og 
Yoldia arctica. Den første af disse arter har i nutiden sin syd- 
grænse ved Tromsø. VYoldia arctica forekommer ikke længere levende 
ved den norske kyst, først i Hvidehavet gjenfinder vi den. Dette 
