26 James Å. Grieg. [No. 7 
tyder endog paa et koldere klima, end man skulde formode efter 
faunaen i de interglaciale forekomster ved Bergen. Det er derfor 
lidet sandsynligt, at hjorten har levet i det vestlige Norge under 
den interglaciale periode. Som tidligere nævnt har hjorten i vore 
dage sin nordgrænse ved Namdalen (659), og den synes aldrig at 
have forekommet saa langt nord som til polareirkelen (66" 30). 
Efter skjælforekomsterne maa vi derimod antage, at der under den 
interglaciale periode har hersket ved vor vestkyst et klima, som ikke 
kan have været varmere end ved Tromsø i nutiden. Tromsø ligger 
under 699 38" n. br. eller mere end 3./." nordenfor det nordligste 
sted, Alstenø, 659 50' n. br., hvor med sikkerhed hjorten er paavist. 
Det maa imidlertid bemerkes, at BJØRLYKKE omtaler fra Jæderen 
en interglacial skjælforekomst, som skulde tyde paa, at klimatet 
lalfald under en del af den interglaciale periode har været mildere, 
end man skulde autage efter Korcperurs, RekstTaps og Øyens fund. 
Forekomsten fandtes yderst ude ved havet paa saarden Reve. BJØr- 
LYKKE Skriver herom: ,Her stikker frem under et 3 m. mægtigt 
morænelag et sandholdigt marint ler, der indeholder Cardium fasci- 
atum, Mytilus edulis, Abra lomgicallis, en liden form af Tellina cal- 
caria samt sandsynligvis ogsaa Corbula gibba og en liden Saxicava.* 
Af disse arter har Abra longicallis sin nordgrænse ved Lofoten, 
Corbula gibba ved Hammerfest, de øvrige er udbredt langs hele den 
norske kyst. Selv af denne forekomst er vi saaledes ikke berettiget 
at drage den slutning, at hjorten under den interglaciale periode 
har levet i det vestlige Norge, thi at dømme efter mollusklisten fra 
Reve behøver nemlig klimatet ikke at have været varmere end ved 
Lofoten 1 vor tid. 
Selv om vi antager, at hjorten under den interglaciale periode 
har levet her i landet, kan ikke den nulevende norske hjort ned- 
stamme fra denne. Den interglaciale periode efterfulgtes af en ny 
nedisning. Under denne var vel det vestlige Norges kystrand isfri, 
men mægtige bræer fyldte dalene og sendte sine ismasser helt ud 
i havet. Inde i fjordbunden dannedes mægtige raer og moræne- 
volde saasom Romerheimsraet, Mostrømsraet, Eidslandsraet, Stamnes- 
morænen o. s. V. Under denne periode maa der have hersket et 
rent arktisk klima. Professor BrøGGER siger herom i ,Om de 
senglaciale og postglaciale nivaaforandringer i Kristianiafeltet*, at 
under den sidste nedisning var faunaen langs vort lands hele kyst 
høiarktisk svarende til den nuværende fauna i det kariske hav . . .* 
Under den epiglaciale periode har der ligeledes hersket et meget 
