28 James Å. Grieg. [No. 7 
re] 
været gunstige livsbetingelser for hjorten. Selv om vi antager, at 
hjorten forekom her i landet under den interglaciale periode, kan 
denne ikke være stamform for vor nulevende hjort; den maa være 
bleven fordreven under den epiglaciale og senglaciale periode. 
Under den postglaciale periode blir klimatet mildere, indtil det 
under tapestiden havde en aarlig middeltemperatur, som var 2—3? 
høiere end den nuværende. Under denne varme periode, tapestiden, 
er det at vore mest varmekjære dyr og planter indvandrer. Det er 
ogsaa først under denne tid, at hjorten med sikkerhed er paavist 
her i landet. Hjortefundene fra Skeievandet og Klepp samt fra 
affaldsdyngerne ved Kvernevigen og Viste tilhører nemlig tapes- 
tiden. Til samme periode maa ligeledes henføres hjortefundet ved 
Godøsund, Tysnes. Fundet fra Store Sund i Torvestad og fra 
Matland i Avaldsnes, Karmøen, tilhører sandsynligvis ogsaa denne 
tid. Fundet fra Sandve i Ferkinstad, Karmøen, er derimod antagelig 
sen postglacialt eller fra tiden efter tapessænkningen. Desværre 
mangler vi nærmere oplysninger om fundene fra Belsvaag, Alsta- 
haug og fra Viulsmarken, Ringerike. Det er derfor ikke muligt. 
nærmere at bestemme disse funds alder.  Sandsynligvis er dog ogsaa 
disse postglaciale. 
Under den postglaciale periode har landet aldrig ligget høiere 
end i nutiden.*”) Der kan saaledes ikke have været nogen land- 
forbindelse mellem Skotland og Norge, ad hvilken hjorten kunde 
være indvandret. Den norske rende har, om vi holder os til 
200 meters kurven, en bredde af ca. 50 kilom., mange steder er 
den dog adskillig bredere. Hjorten er en meget dygtig svømmer. 
Fra Skotland haves beretning om, at den har svømmet 8 eng. mil 
(12.9 kilom.), og CorteTT omtaler, at i et af aarene 1850—55 for- 
1) Som af BrøGGER paavist har der under den interglaciale periode været 
en ,udstrakt hævning af havbunden over Island, Færøerne, Rockall, Skotland, 
Shetlandsøerne til den norske kyst — — —.* Landet maa efter alt at dømme 
den gang have ligget mindst 180 m. høiere end nu. Men hævningen synes paa 
den anden side at have været mindre end 300 m. Dybaalen i den norske rende 
har selv paa de grundeste partier en dybde af over 300 m. Der kan saaledes 
ikke selv under den største hævning af landet have været en fuldstændig land- 
forbindelse mellem Norge og Skotland. Om vi antager, at hjorten forekom her 
i landet under den interglaciale periode. hvad der som ovenfor vist er lidet sand- 
synligt, kan den derfor dog ikke være indvandret hertil fra Skotland. At indvan- 
dringen skulde være foregaaet over den isdækkede rende er høist usandsynlig, thi 
en islægning af renden vilde forudsætte et saa koldt arktisk klima, at det ikke 
vilde byde livsbetingelser for hjorten. 
