1908] Et norsk ravfund fra stenalderen. 9 
alder kunde dateres tilbake til de ældre avsnit av neolitisk tid.') 
Dette vigtige kjendemerke henfører således med overveiende sand- 
synlighet det tyske stykke til stenalder. 
Hertil kommer, at ravstykker fra dansk forhistorisk tid over- 
hovedet meget sjeldent forekommer utenfor stenalderen, og videre at 
det jydske stykke er fundet i en av de mest typiske danske rav- 
trakter, hvor stenaldersfolket har efterlatt sig svære ravfund på 
tusener av stykker. 
Videre må det nævnes, at ravsmykker som de fire plater fra 
Linnesfundet er meget almindelige 1 dansk og østbaltisk stenalder.*) 
De må henregnes til den klasse, som S. Mutter, C. NEErGaAarD 0. 
a. har kaldt uregelmæssige stykker, der utgjør en væsentlig procent 
av de i myrene fundne ravsaker i Danmark. 
Endelig er der et ganske avgjørende bevis for, at samtlige 
stykker er neolitiske. Det vil fremgå nedenfor at den dyreskulptur, 
ut fra hvilken disse fire nordeuropæiske stykker er formede, karak- 
teriserer et bestemt avsnit av stenalderen og er likefrem typisk for 
denne. Det må betones, at man her står likeoverfor realistiske gjen- 
gjvelser av dyr i motsætning til den meget utbredte stilisering i 
jernalder og bronsealder. 
Idet jeg således ikke anser det nødvendigt at levere yder- 
ligere bevis for at disse stykker skriver sig fra stenalderen, vil det 
være av interesse at følee sammenhængen noget nærmere, for her- 
jgjennem at kunne bestemme betydningen av det trønderske fund. 
Der er to hovedveie for en sådan undersøkelse. Først bør rav- 
handelen i nordisk stenalder kunne gi os værdifulde oplysninger om 
kulturindflydelsernes veie. Dernæst vil dyreskulpturens utbredelse 
i Nordeuropa peke på de hovedveie, ad hvilke gjenstande som 
Linnesstykkerne kan være indført. 
2. 
Ravet og dets benyttelse i forhistorisk tid er et av de emner, 
der tidligst behandledes i nordisk arkeologi. Allerede ved det 19de 
århundredes begyndelse gav danske forskere udmerkede bidrag til 
1) S. Mözzzr, Nye Stenalders Former. Ab. f. nord. Oldk. 1896, pag 325— 
341; se særlig: p. 339. 
2) Meget lignende stykker hos R. Kurs, pl. V, fig. 4 og 5. 
