1908] Et norsk ravfund fra stenalderen. 15 
Vistnok bør det bemerkes, at området ikke 
er så omhyggelig undersøkt som det danske 
er; muligens ligger heri for en del årsaken 
til, at det østbaltiske ravområde ikke kan op- 
vise så rike og mange fund som det jydske. 
Her er dette imidlertid ikke væsentlig. Det 
ojælder kun at fastholde, at det østbaltiske 
område har ydet adskillige ravfund fra sten- 
alderen, og at den naturlige rigdom her har 
været utnyttet forholdsvis godt. 
Spørges der nu, efter denne lille under- 
søkelse av ravcentra i nordeuropæisk sten- 
alder, hvorfra Linnesstykkerne kan stamme, 
måtte der svares: antagelig enten fra Jylland, 
eller fra Øst-Preussen. Det kan betragtes 
som givet, at ialfald dyrefiguren i Linnes- 
fundet ikke kan være forarbeidet i Norge, 
men at både den og de øvrige stykker må op- 
fattes som resultat av utstrakte bytteforbin- 
delser, enten nu disse har strakt sig fra Jyl- 
land til det nordlige Norge, eller fra Øst- 
Preussen. 
En kort undersøkelse av dyreskulpturens 
utbredelse i nordisk stenalder vil gjøre det 
overveiende sandsynlig, at Linnesstykkerne, 
og antagelig også Herø-gjenstandene stammer 
fra Øst Preussen, ikke fra Jylland. Før vi 
går over til at se litt nærmere på dette for- 
hold, vil det imidlertid være av betydning 
at peke på den omstændighet, der ovenfor 
nævntes, at disse to eneste norske ravfund 
fra stenalderen er fundet i det nordenfjeldske 
Norge. Et flygtig blik på den norske sten- 
alder vil kunne sondre ut tre store, forholds- 
vis vel avgrænsede områder. Den sydøstlige 
del av landet har gjennem hele stenalderen 
været som et led av den sydskandinaviske 
provins, idet formerne er helt igjennem de 
samme som findes i Danmark og Syd-Sve- 
Fig. 11. Skifer. Rørås- 
trakten, S. Trondhjems 
amt, Norge. 3. 
(Efter K. Ryca). 
