1908] Et norsk ravfund fra stenalderen. 17 
fuldt led i opfattelsen av nordisk stenalders forskjellige provinser. 
Den eneste med sikkerhet i Danmark fundne ravfigur, Viborg- 
stykket, der ovenfor behandledes, er således neppe uttryk for den 
indfødte befolknings kunstsans, men tør snarere stamme fra Øst- 
Preussen. 
De samme forhold møter da naturlig 1 den skandinaviske 
øruppe av Sveriges stenalder. Ystadøxen av horn") med sin dyre- 
tegning danner vistnok en undtagelse, men skriver sig iøvrig fra 
en så fjern del av ældre stenalder, at sådanne kunstforsøk er for- 
klarlige ut fra kulturstandpunktet. Hverken kjøkkenmøddingbefolk- 
ningen eller den yngre 
stenalders akerdyrken- 
de befolkning har imid- 
lertid git sig av med 
lignende naturalistiske 
fremstillinger. — Dette 
gjælder for hele Dan-. 
mark, Syd-Sverige og 
den sydøstlige del av 
Norges stenalder. 
Søker vi så efter, 
hvor skulpturen begyn- 
der, finder vii Sverige 
fra Gullrum-bopladsen 
på Gotland den be- 
kjendte benkam med 
dyrehoved og menne- 
skeansigt.”)  Bekjendt 
er det, at denne bo- 
2 
« . = —£ rar 2 < ! LE 
plads i det væsentlige Fig. 12 a. Helleristning, Melø, Nordland, Norge. 
er samtidig med Aloppe, 
Mjølkbo etc., fra Uppland, og fremviser de samme karakteristiske 
træk. Vigtig er det derfor, at en av de smukkeste dyrefremstillinger 
i nordøstlig stenalder, det snart klassiske elghoved av brændt ler, 
er fundet på Åloppe.*) Begge disse bopladse har ydet skiferspidser, 
og knyttes jøvrigt ved hele sit indhold til den arktiske skiferkultur. 
1) 0. Montznms, Kulturgeschichte Schwedens, 1906, p. 18, fig. 14. 
2) H. Hansson i Svenska Fornminnesfør. tidskr. Bd. X, fig. 11, p. 12. 
JED rA OM Ar nere Tedno od asst 
29 
