20 Å. W. Brøgger. [Noll 
længere nord, der gik op. Ångermanelfvens vasdrag til det nåede 
Namdalen i Norge og her søkte vei ut til havet over Grong. 
Efter denne korte utredning av dyreskulpturen i Norge og Sve- 
rige og dens stilling til arktisk stenalder, skal vi et øieblik vende 
os til Finland og Rusland for at se, i hvor stor utstrækning dyre- 
skulpturen her er repræsenteret i stenalderen. Det fremgår da strax 
av AÅSPELINS store plancheverk, at man i den finske og russisk- 
 kareliske gruppe av stenalderen kjender dyreskulpturen ved rækker 
av skafthuløxer fra den senere del av neolitisk tid.) Øxens nakke 
ender gjerne i et godt modelleret dyrehoved, der ikke nærmere kan 
Fig. 14. Den øvre del av helleristningen ved Glösa i Jåmtland. 
(Efter G. HaLLsTRØM). 
bestemmes; ofte ligner det et elghoved; andre formodninger lyder 
på bjørn, får, hest o. s. v. Et av de bedste stykker, der findes, 
er det her, fig. 17, efter J. Arto gjengivne dyrehoved, der fandtes 
for nogle år siden i Hvittis sn., Satakunta landskap, ca. 100 km. 
nord for Åbo by.?) Det er skåret i en klæbersten og bærer vidne 
om en ganske vel utviklet sans for dyreformer. Ikke langt fra 
dette sted er fundet et lignende vel utviklet dyrehoved som skaft- 
1) ÅSPELIN, 1. €., fig. 71—76. 
*) J. Arzro, Ett praktvapen från stenåldern. Åbo stads historiska museum. 
15 JOE 1807, jon 880 
