1908] Et norsk ravfund fra stenalderen. DIT 
Fra Ångermanland og Medelpad førte de store elvesystemer like til 
den norske grænse. Over Storlien—Meraker, der hvor jernbanen 
nutildags går, førte hovedveien til det trondhjemske også i sten- 
alderen. Den anden hovedvei gik over Grong—Namdalen ut til 
fjordene og skjærgården. Oy netop i skjærgården mellem Trondhjems- 
fjorden og Namdalen er samlet de rikeste bopladse fra norsk arktisk 
stenalder. 
Linnesfundets nærmeste naboer er bopladserne fra Løvvik, 
Grønvollan og Åkernes i Bjørnør. Litt længere nord ligger de 
rike bopladse fra Uran og Bøleseter. Like så sikkert som hele 
denne formkreds ikke har sin oprindelse i sydskandinavisk stenalder, 
like så sikkert stammer Linnesstykkerne fra et østbaltisk område, idet 
ikke bare typen, men selve gjenstandene er vandret fra hånd til 
hånd for at havne hos en nordenfjeldsk stenaldersmand, der engang 
har lagt dem ned i en eller anden hensigt i den lille myr på 
Linnesøen. 
Jeg har i denne lille opsats kun forsøkt at vise, at der i yngre 
stenalder har existeret en færdselsvei fra de østbaltiske lande over 
Sverige til det nordenfjeldske Norge, og at den nordlige stenalder 
har mottat sine vigtigste kulturindtryk fra en østlig stenalder. Jeg 
har ikke indlatt mig på at datere Linnesfundet til noget bestemt 
avsnit av yngre stenalder, da dette er forholdsvis uvæsentlig like- 
overfor spørsmålet om færdselsveiens betydning. Kun såmeget 
bør kanske nævnes angående dateringerne, at denne østlige vei 
tør ha existeret like fra ældre stenalder. Jeg har også holdt mig 
helt utenfor de etniske spørsmål ved den arktiske stenalder, da 
også dette er likegyldigt ved spørsmålet om færdselsveien.  Oven- 
stående opsats slutter sig derfor nærmest kun som et bidrag til 
den behandling av den arktiske skiferkultur, som jeg for tiden 
holder på med. 
Linnesfundet har endnu et vink at gi, der skal tas med. Når 
samfærdselsforholdene virkelig har været såpas velutviklede i sten- 
alderen, at dette fund kan føres tilbake til Øst-Balticum, synes det 
logisk også at opfatte enkelte fund av arktisk karakter i Sydskan- 
dinavien som indførte stykker, ganske i likhet med det omvendte 
forhold, at flintsaker findes nordenfor polareirkelen. Når der m.a. 
0. på Falster i en ældre stenalders kjøkkenmødding findes en skifer- 
lansespids og likeledes i en yngre stenaldersgrav på Bornholm, bør 
