1908] Hjorten og den skotsk-norske landbro. 9 
overlevet det ,rent arktiske klima,* som maa have hersket i den 
paafølgende periode. Disse anskuelser antager han som uomtvistelige 
kjendsgjerninger. Og dog er det netop disse, som skal be- 
vises! Tiden og maaden af den norske rendes tilblivelse er endnu 
ikke endelig fastslaaet, heller ikke paa langt nær karakteren af det 
neoglaciale klima. Det er netop disse punkter, som skal belyses af 
de biologiske forhold, af dyrenes og planternes udbredning, men ikke 
omvendt. Det er for at faa disse forhold opklaret, at jeg oprindelig 
har reist diskussionen og fremsat min teori om den skotsk-norske 
plandbro*. Spørgsmaalets rette form er denne: da nu hjorten, og 
mange andre dyr mindst lige saa vigtige, maa være kommet fra 
Skotland til Norge i den pleistocene periode, hvorledes kan de være 
kommet did uden over en landforbindelse? Og hvis landforbindelsen 
eksisterede kun i interstadial tid, hvorledes kunde de overlevet neo- 
ølacialtiden i Vestnorge, om klimaet der ikke var tilstrækkelig mildt, 
ialfald paa sine steder? 
Den norske rende og det neoglaciale klima er utvilsomt de to 
Vigtigste punkter i denne strid, og i begge disse tilfælder holder 
jeg for, at geologerne er gaaet for langt i sine fordringer paa vidt- 
strakte arktiske tilstande. Det er imidlertid ikke stedet her at gaa 
nærmere ind paa dette, især da jeg i mit tilsvar til hr. overlærer 
JØRGENSEN (,, Naturen*, juli—september, 1908) har antydet, hvori jeg 
tror feilen stikker. 
Forholdet er simpelthen dette: geologerne har i sin tid for- 
muleret en teori om den norske rendes tilblivelse og om det neo- 
glaciale klima, som tilsyneladende forklarede en række kjendsgjer- 
ninger, de havde bragt for dagen. Saalænge ingen dermed stridende 
nye kjendsgjerninger kom for lyset, var der ingen grund til at rokke 
ved teorien. Nu mener jeg imidlertid, at jeg har stillet sammen 
en hel række af saadanne nye fakta, som gjør det nødvendigt at 
undersøge, om ikke den tidligere, paa utilstrækkelige data formulerede 
teori maa omformes eller endog helt opgives. Den gamle teori 
forklarer bare de gamle fakta, men ikke de nye; min nye teori om 
plandbroen* søger at forklare baade de gamle og de nye. I dis- 
kussionen om denne gaar det derfor ikke an at anvende den gamle 
teori, den der skal prøves paa de nye faktas prøvesten, det gaar 
ikke an, siger jeg, at anvende den som et ufeilbart dogme til paa 
forhaand at erklære den nye umulig. Denne maa staa og falde paa 
sine egne meriter. 
Vi biologer maa lade os lede af de biologiske hensyn, uanseet 
