70 



uppmärksam och rädd, så att man sällan kommer ho- 

 nom inom skotthåll. 



De första syntes: 1845 den 13:de, 1846 den ll:te 

 och 1847 den 20 April. 



N. phoeopus Lath. är mindre allmän än föregående, 

 och ses aldrig i så stora flockar, men häckar dock i skär- 

 gården. Den 18 Juli (1847) anträffade jag ett par på 

 Wallerön; en större, rikt gräsbeväxt ö ytterst i hafsban- 

 dct utanför Käringön. 



Hcematopus ostralegus Lin. kan med skäl anses för 

 denna skärgårds nästan allmännaste vadare, ty hon före- 

 kommer, ännu ganska talrikt från de yttersta skären till 

 ända innerst i fjordarne, från tidigt om våren till medio 

 af September och någon gång ännu scdnare, fastän hon 

 synes årligen aftaga i antal. Ehuru hon anländer hit re- 

 dan i Mars månad, så är vinterdrägtcn aflaggd hos större 

 delen ; blott en eller annan har lemningar qvar efter den, 

 ännu i April. Början till vinterdrägt ses ej hos någon 

 under den tid de vanligen vistas här. Herr C. Ekström 

 fällde ett exemplar, 1844, endast några dagar före jul, 

 och det hade full vinterdrägt. Anda ifrån späd unge är 

 Tjellen en ferm dykare, likasom säkert alla vadare, särde- 

 les Totani. 



Den första syntes: 1838 den 30:de, 1842 den ll:te, 

 1843 den 12:te, 1846 den 5:te och 1847 den 23:dje 

 Mars; men 1845 först den 5:te Maj. De sista funnos 

 qvar 1841 den 17:de September. 



Charadrius hiaiicula Lin. är allmän i hela skärgår- 

 den under sommaren, men träffas likväl företrädesvis på 



