79 



A. querquedula Lin. har blott tvenne gånger anträf- 

 fats af mig i skärgården på Sälöfjorden, söder om 



Marstrand, ett par den 28 Maj (1848) och vid Gåsö, 

 utanför Oroust, ett par den 7 Maj (1849). Enligt upp- 

 gift af herr Mesch, häckar hon vid Göthaelf, och der fällda 

 exemplar finnas på Götheborgs museum. 



A. penelope Lin. anländer i ringa antal till denna 

 skärgård i slutet af Mars och början af April, men drö- 

 jer då här helt kort. Högst få par stanna qvar här och 

 häcka. Endast vid Foto, utanför Elfsborg, har jag sett 

 om sommaren några få par, samt en hona med späda un- 

 gar den 30 Juni uti ett litet träsk vid Strömstad. Om 

 hösten anlända deremot stora svärmar Bläsänder och 

 då stanna de qvar till fram i Oktober och stundom No- 

 vember. 



Anm. : Äfvcn denna and far sin vinterdrägt mycket sent på hösten, 

 och träffas derföre ej har annat än med ringa början därtill. 



Alla de ofvanståendc, eller egentliga änderna, erhålla sin utbildade 

 drägt redan första hösten, Gräsanden tidigast, de öfriga mera eller mindre 

 sent på hösten; måhända Grafanden undantagen, hvars utveckling är mig 

 ännu obekant, och Bläsanden, hvilken naturligtvis behåller de ljusgrå ung- 

 fjädrarne i stället för gamla hannens rent hvita vingtäckare den första vin- 

 tern. Men äfven dessa skola, enligt iakttagelser af min bror, Ferd. v. 

 Wright, hos en del redan i Maj påföljande vår utbytas mot rent hvita, och 

 den unga hannen vara då utbildad i sin första sommardrägt. Häraf inses 

 lätt att ruggningen och utvecklingen hos unghannarne af de ifrågavarande 

 änderna sker på en mera bestämd och kortare tid, än hos de unga han- 

 narna af dyk-äudcrna och Mergi, hos hvilka den fortgår utan afbrott hela 

 första året. 



Hos alla änder, utom Grafanden?, så väl de egentliga som dykande, 

 fallas stjertpennorna och 5 — 6 de större innersta, vanligen med någon sär- 

 deles färg tecknade vingpennorna, ofvanom den s. k. spegeln, tvenne gån- 

 ger om året, likasom den öfriga fjäderbeklädnaden, med undantag af vingen, 

 för resten, hvilken blott en gäng ruggar. Derigenom är det möjligt, att 

 nästan alla hannar hafva på dessa delar i somraardrägten ett från vintei 

 drägten afvikande utseende. 



