96 



liga häckplatser, finnos hon i stort antal under fortplant- 

 ningstklen, Man ser (ler de gamla flitigt föra mat hvar 

 åt sina ungar ända tills dessa blifva flygväxta och lemna 

 boet i medio af Juli och någongång tidigare. Här- 

 efter ses de gamle mera spridda, och ungarnc antingen 

 enstaka eller 2 — 3 i sällskap vistas för sig. Den yttre 

 skärgården är egentligen Grislans vistelseort och man ser 

 henne sällan inne i de långa fjordarne. Om vintern 

 stanna de äfven qvar här, så framt hafvet ej alldeles till- 

 fryser. 



Flertalet af de gamle begynner rugga till vinterdräg- 

 ten i första hälften af Augusti, och till sommardrägten i 

 Januari samt någon gång redan i December, och har 

 tappade vingpennor i slutet utaf Augusti, således i likhet 

 med Lomarne, eller under fällningen till vinterdrägtcn. 

 Tiden för dessa drägt-ombyten varierar ganska betydligt. 

 Ecdan i medio af Januari ses flera af de gamla i full 

 eommardrägt, och samma tid i September i vinterdrägt. 

 Fötterna få till vintern en mer eller mindre mörk an- 

 strykning af svart på den annars så klara röda färgen, 

 särdeles öfver alla leder och utsidan af benen. 



De unga få sin utbildade drägt andra hösten, såle- 

 des något öfver årgamla, sedan vingarna, i slutet af Au- 

 gusti, ruggat och fått nya fjädrar; ty då blifva vingtäc- 

 karne hvita — det enda som fattades den unga fogcln 

 för att utan svårighet kunna skiljas från den gamla redan 

 i sin första vinter. I sin andra vår är fogeln fortplant- 

 ningsfiirdig. Den gamla Grislan i sin sommardrägt kal- 

 las af fiskarena »Tist» och anses för en från ungen och 

 den gamla i vinterdrägt, h vilka kallas »Sup» och »Per- 

 sup», skilj d art. Hon tros af dem vara bortflyttad om 

 hösten och återkomma om vintern, derföro att de ej hafva 



