10 
komma att sitta längre tillbaka, under det de 4 
främre bibehålla sin plats längst fram. Härige- 
nom upptaga ögonen, på de spindlar som hafva 
hög thorax, (Attus, Lycosa) en yta som är likså 
lång som bred. De 4 främre bilda vanligtvis en 
tydlig serie, men de bakre hafva oftast ett så 
förändradt läge, att man, endast genom öfver- 
gångsformernas iakttagande, kan med säkerhet 
bestämma hvilka som föreställa de mellersta och 
yttersta. Då ögonen på en låg thorax sitta irre- 
guliert, kommer det vanligen deraf, att de två 
mellersta af bakre serien äro flyttade långt åt si- 
dan, t. ex. på Pholcus; eller tillika framåt så- 
som på FEriodon Latr., och Selenops Duf. på 
hvilket slägte de sitta i jämbredd med främre 
serien, så att alla 8 ögonen tyckas bilda en en- 
da krökt linea. 
Ögonens olika ställningar utgöra lättfattliga 
skiljemärken mellan genera eller species, men äro 
ej af nog vigt att alltid böra bestämma genus; 
hvilken anmärkning äfven gäller om mundelar- 
nes form. 
LATrEuLe har anmärkt 9) att spindlarnes och 
alla Arachniders Mandibler, till sin betydelse, 
fullkomligt motsvara Crustaceernas mellersta 
antenner , hvilket ej kan motsägas. Men då han 
af denna orsak kallar dem ”Chelicéres” ; och an- 
tager, att de böra anses för transformerade an- 
tenner , samt att Arachniderna sakna verkliga 
Mandibler, så vågar jag påstå att ett misstag blif- 
vit begånget, Ty om så vore, skulle man finna 
hos de egentlige Insekterne: ett par mandibler 
och ett 'par antenner. 
10) Se t, ex. hans Fanulles Naturelles du Regne Animal. 
