30 Jens Holmboe. 
I Os er den almindelig i den sydlige del, nærmest kysten. Allerede 
Norman angir den for øerne omkring Kvalesund: »Kvarteerbrede 
svampede og aldeles fladtrykte efter Klippevæggene formede Ved- 
bendestammer, ofte bedækkede med nøddestore Klumper af ud- 
kvældet Harpix, klinede sig fast til Skieferen, som de beklædte 
med sine Kroners tætte Espailler af glindsende tungetdannede Blade 
(1855, s. 265), og Schttbeler omtaler, efter oplysninger han har 
faat av A. T. Gløersen, forekomsten av talrike kraftige eksemplarer 
paa Hauglandsøen, hvor de klatrer op i bjerk, furu og andre trær 
(1888, II, s. 246-248). Bergfletten vokser bl. a. paa Bjones, 
Haugland og Haljem (Jens Holmboe i H. B. M.), paa Eide, 
Berge og Hatvik (if. lærerinde Ingeborg Eide), paa en liten 
Holme utenfor Ytterøen (Jens Holmboe i H. B. M.). I Fane 
har jeg fundet bergfletten vildtvoksende paa strandklipper ved 
Stend; den hadde her blomsterbærende grener (H. B. M.) I Au- 
stevold vokser den mangesteds paa Møgster, især paa klipper 
nær stranden (if. iagttagelser under Naturforskermøtets botaniske 
ekskursion 1916), ved Kvalvaag paa Stolmen, paa Hevrø og paa 
Lille Kalso (Jens Holmboe), paa en ubebodd ø ute ved havet 
vest for Møgster samt paa gaardene Haugland, Storebø og Blaa- 
sternes paa Hufteren (if. lærer R. Ringdal), paa Kugen og Aa- 
kerøerne utenfor Møgster (Jens Holmboe). I Sund vokser den 
paa en bergvæg paa nordsiden av Buerøen ved Lerøen (if. T. 
Lillefosse) samt paa Glesnes og Steinsland, begge de sidstnævnte 
steder likeledes paa bergvægger (if. lærer P. Kallestad). — [Hos- 
anger anføres av Schiibeler (1873-75, s. 235; 1888, II, s. 243), 
som artens nordligste voksested som vild i Norge; hos Blytt 
(1876, III, s. 886), er lokaliteten, med Schibeler som kilde, 
nærmere betegnet som »lidt nordfor Hosanger kirke, 60° 35.< 
Det er mig ikke bekjendt hvem der er Schiibeler’s hjemmelsmand 
for denne angivelse. Ingen av de lokalkjendte mænd, jeg har 
henvendt mig til kjender bergfletten anderledes end som plantet i 
Hosanger, og den er her i senere tid forgjæves eftzrsokt av mig 
selv og flere andre botanikere. Lonicera Periclymenum er der- 
imot ikke sjelden i dette herred, og da den der og i nibobygderne 
ofte kaldes »vedbend« (tildels endog »bergtflette«), er det ikke 
usandsynlig at angivelsen for Hosanger skyldes en forveksling]. 
