Befgiletten i Norge som vild og plantet. 31 
IV. Plantet bergilette i Norge. 
Bergfletten er ældgammel som prydplante. Vi har adskillige 
meddelelser om, at oldtidens egyptere, grekere og romere i stor 
utstrekning anvendte dens grener til dekoration ved sin gudsdyr- 
kelse (Osiris, Bacchus, Dionysos) og ellers, og at de ofte ogsaa plan- 
tet den. Talrike oplysninger herom er bl.a. sammenstillet av H. 
O. Lenz (1859, s. 576), S. Hibberd (1872, s. 5), K. Koch (1884, 
s. 150), F. C. Schiibeler (1888, II, s. 248) og F. Tobler (1912, 
s. 137). Det er forøvrig sandsynlig at en del av disse angivelser 
gjælder de nærstaaende levantinske arter MH. poétarum Bertol. og 
H. colchica Koch, som meget ligner vor art og ofte forveksles 
med den. 
Som flere av de netop citerte forfattere nærmere omtaler, 
stod bergfletten høit i anseelse ogsaa hos de ældste kristne. I middel- 
alderen var den vel kjendt; den nævnes saaledes i en planteliste 
som blev forfattet av den tyske abbedisse »den hellige Hildegard< 
(død 1179).*) Flere forfattere, f. eks. A. Ritter von Perger 
(1864, s. 25), har fremholdt, at den i løpet av middelalderen 
maa ha dalet sterkt i anseelse. I det 16de og 17de aarhundredes 
»urtebøker« omtales den ofte, men mest i forbindelse med sine for- 
mentlige medicinske egenskaper. Naar det i nyere tid igjen i de 
forskjellige lande blev almindelig at plante den til pryd, er det nu 
vanskelig at avgjøre. I England, som ogsaa er et av de lande 
hvor den trives bedst, synes dette at ha skedd tidligere end i lan- 
dene paa kontinentet; det ser ut til at ogsaa hovedmængden av 
de talrike nu fence havevarieteter forst har optraadt der (se 
Tobler, 1912, s. 114). 
I Norge har man ialfald i sidste halvdel av det 18de aarhundrede 
paa sine steder dyrket bergfletten til pryd ganske paa samme maate 
som nu. I sin »Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergen- 
husiske Amt« (forfattet 1785) skriver saaledes sorenskriver Hans 
Arentz om haverne i Søndfjord: »Et lidet saa kaldet Blomster- 
korteer; en Græsbænk med et Stenbord; eller et gemeent Lysthus 
besat ined Vedbende, er al deres er Stads< KN, h. 29, 
s. 92). 
1) Se Fischer-Benzon (1894, s. 201). 
