8 Jens Holmboe. 
til den. Den er saa vakker og saa avvikende fra alle andre norske 
planter, at det er ganske naturlig at den har faat en hel rekke 
norske dialektnavne. Ogsaa hvor den bare kjendes som plantet, 
paa friland eller inde i stuerne, har man flere navne paa den. 
Gjennem de indkomne svar paa mine spørgeschemaer har 
jeg mottat en hel del oplysninger om de navne, som brukes om 
bergfletten rundt om i bygderne. ‘De navne jeg har faat kund- 
skap om er følgende: 
Bergablom. Dette navn benyttes, if. lærer G. L. Stegelvik, 
paa Talgø i Finnø (ved Stavanger). Bergblome er ellers if. 
Aasen et navn som tilhører Saxifraga Cotyledon. 
Bergflette. I Søndhordland, Midthordland og Hardanger er 
dette navn kjendt overalt og saa godt som eneraadende; det brukes 
ogsaa, sammen med andre navne, almindelig i Ryfylke og 
længere sydover, ialfald til Nedenes amt. I trakterne nærmest 
nord og øst for Bergen, f. eks. i Hosanger, Evanger og Lindaas, 
synes navnet bergflette ganske almindelig at brukes om Lonicera 
Periclymenum, en plante som ogsaa ellers ikke sjelden forveksles 
med Hedera; iethvertfald er dette en helt urfétig bruk av navnet. 
Berglauv. Dette navn brukes i Strand i Ryfylke, if. meddelelse 
fra lærer Th. Langevold. | 
Berglind. If. lærerne Jon Lotsberg og A. Ogaard 
brukes dette navn i Tysvær i Ryfylke. | 
Bukkeblad. If. lærer J. Eiane brukes dette navn i Hjelme- 
land i Ryfylke, sammen med navnet bergflette. — Bukke- 
blad er ellers i store deler av landet almindelig i bruk for Meny- 
anthes trifoliata. 
Eføi. Dette navn, som er laant fra tysk Epheu (smlgn. 
Falk og Torp, 1903, I, s. 131), brukes i store deler av landet, 
men især om den dyrkede plante. Især i trakterne ved Kristiania- 
fjorden, men ogsaa adskillige steder videre sydover og vestover 
langs kysten til og med Lister og Mandals amt, brukes det dog 
ogsaa ganske almindelig om den vildtvoksende plante. Karakteristisk 
er en oplysning fra Vanse paa Lister, at man uttrykkelig pleier at 
si vild eføi (meddelt av lærer A. Grostøl). Fra Søgne og 
Greipstad i Lister og Mandals amt har jeg faat opgit et par litt 
har han hermed høist sandsynlig ment Glechoma hederaceum L. (smign. 
Ove Dahl, 1888—90, s. 171). Det samme gjælder den ,Hedera terrestris“ 
som E. Pontoppidan (1752, I, s. 190) anfører. 
