54 Jens Holmboe. 
mangler dog adskillig paa at stammens tykkelse hos os naar op 
mot de største kjendte i Vest- og Mellemeuropa. Fra omegnen 
av Montpellier kjendes saaledes en bergflette, som var 433 aar 
gammel og hvis stamme i omfang maalte ca. 3 m. (Mathieu 
if. O. G. Petersen, 1908, s. 368); stammen av et vældig engelsk 
eksemplar avbildes her (Fig. 17) efter Hib berd, som imidlertid 
ikke meddeler nogen maal for størrelsen av dette tre (Hibberd, 
1872, s. 42). 
Bladene er som bekjendt hos bergfletten av meget for- 
skjellig form; paa de endnu sterile eksemplarer er de oftest bredt 
3—5-lappede med hjerteformet grund, paa de blomsterbærende 
derimot udelte, eg- eller lancetformede, med avrundet eller kile- 
formet grund. Flere forfattere har nærmere studert forløpet ved 
dette bladskifte som dog endnu fremviser adskillige uklare for- 
hold; herom kan bl. a. henvises til Tobler s fremstilling (1912, 
s. 105—110). Adskillige varieteter er beskrevet, især blandt dyr- 
kede bergfletter, efter karakterer hentet fra bladenes form, stør- 
relse og farvetegninger; især i Hibberd’s oftere citerte bok 
er et stort antal saadanne varieteter avbildet og nærmere beskre- 
vet. Det er neppe endnu tilstrækkelig utredet, hvorvidt disse 
»varieteter« virkelig bevarer sine egenskaper ved arv. 
I Norge har særlig Schiibeler henledet opmerksomheten 
paa den forskjel, som er tilstede m. h. t. bladformen hos sterile 
og blomsterbærende eksemplarer. I »Viridarium norvegicum< 
har han avbildet tre blomsterbærende kvister med den for disse 
karakteristiske bladform, og han omtaler de forsøk som er gjort 
med at frembringe oprette eksemplarer med udelte blade ved at 
anvende saadanne kvister som stiklinger (1888, II, s. 244—246). 
Allerede J. M. Norman har forøvrig gjort opmerksom paa, at 
bergfletten paa lune steder paa Vestlandet, indtil nordenfor den 
60de breddegrad, er frugtbar, og at den her frembringer »lanzet- 
dannede glindsende Blade<, mens den paa de skogløse ger nær- 
mere havet har »samme Udseende som i vore Urtepotter« (1855, 
s. 287 og 303). De blomsterbærende og de sterile bergfletter 
har saa forskjellig utseende, at landsbefolkningen tildels opfatter 
dem som forskjellige planter og har betegnet dem med særskilte - 
navne; navnene liljelauv og kjedalauv brukes saaledes 
bare om buskformede eksemplarer med udelte blade, henholdsvis 
i Lister og Mandals amt og i visse deler av Ryfylke, mens man i 
