44 Sigurd Johnsen. 
variation av straaleantallet. Det viser sig at tallene stadig griper over 
hverandre, men dog saaledes at middeltallet tydelig viser en sti- 
gende tendens fra de sydlige lokaliteter til de nordlige (Finmarken, | 
Spitsbergen). 
Jeg har paa en række eksemplarer i Bg. M. fra saavel nord- 
lige som sydlige lokaliteter undersøkt variationen av straaleantallet 
i brystfinnen paa øiesiden. I almindelighet ser mån angit P. 9—13. 
Dette gjælder arten som helhet, idet som tidligere nævnt 7. pla- 
tessoides skal ha P. 12—13; j. limandoides P. 9—11. Herved er 
dog at merke at P. 9 kun er fundet for blindsidens pektoral; denne 
har ifølge Smitt (1895, p. 424) 9—10, mens øiesiden har 10—11 
straaler. Variationen av straaleantallet i pektoralerne bør derfor 
ikke behandles under ett, men hver side for sig og jeg har da valgt 
giesiden, hvor straalerne er lettest at tælle og hvortil vel ogsaa i al- 
mindelighet de angivne tal refererer sig. 
Lokalitet PO alae | P= 
Fjordene ved Stavanger ..... 1250 0316 | 1 129 eks 
Kaafjord, Lyngen........... | 4 8 5 LT bas 
Kiberg, Varangerfjord....... | 1 8 2 ioe 
Nordh. eksp. st. 261, Tanafjord _ 2 Daa 
Nordh. eksp. st. 326. s. f. Spits- | 
berøen «pi gpdtst dn Å | D je 
 17eks. | 36eks. | 8 eks. | 61 eks. 
P. 11 er saaledes det normale, idet det fandtes hos 36 eks. av 
61, og er det hyppigste saavel for de sydlige som de nordlige eksem- 
plarer. Der er dog herved at bemerke, at P. 10 for Stavangerfjords- 
eksemplarerne er næsten likesaa hyppig som P. 11, mens P. 10 
nordpaa er litt mindre repræsentert end P. 12, der sydpaa kun 
fandtes hos et eks. av 29.1) Endvidere vil jeg gjøre opmerksom 
paa, at tendensen sydpaa igrunden var sterkere henimot P. 10 end 
det fremgaar av tabellen. Hos eksemplarer med P. 10 er den sidste 
(ventrale) straale kraftig, mens hos de 16 eksemplarer der har P. 
11 er den sidste straale (P.,,) av varierende længde, meget hyppig 
1) Paa blindsiden hadde dette eks. P. 10. 
