46 Sigurd Johnsen. 
arten kan deles i en arktisk og en boreal form. : Denne sidste skal da 
være den primære form. Hans bevisførelse herfor har dog ikke 
overbevist mig; den bestaar vesentlig i betragtninger over hvad 
vegt der kan legges paa den forskjellige forplantningstid som de to 
former har; deres variation m. h. t. morfologiske karakterer legger 
han ingen vegt paa. Hvis den nuværende boreale form repræsen- 
terer den oprindelige form og den arktiske den sekundære, saa 
skylder dog v. HoFsTEN en forklaring paa hvorfor den arktiske 
maksimalt og gjennemsnitlig er den største og gaar til større dyp 
end den boreale; hvorfor det er den som kommer nærmest (eller er 
identisk med) den vestlige form og har det høieste straaleantal i 
D., A. og P. sammenlignet med den boreale form. (V. HOFSTEN an- 
gir, at av 16 eks. fra Isefjorden, Spitsbergen, fandtes P. 13 hos to, 
P. 12 hos ni og P. 11 hos fem eksemplarer). Disse forhold sammen 
med at gytetiden i det boreale omraade falder om vinteren og de tid- 
lige vaarmaaneder forklares enklest ved at anta, at den nordlige 
repræsenterer den primære, den sydlige den sekundære form. At 
arten inden sit arktiske utbredelsesomraade synes at kræve et visst 
minimum av varme i forplantningstiden, kan ikke tages til indtægt 
for v. HorstENs opfatning; det viser kun at den ikke helt fornegter 
sit pleuronectide-utspring. v. HOFSTEN medgir, at ut fra den tydning 
at en art trives bedst i de omraader hvor den opnaar den betydeligste 
størrelse, saa finder den her omtalte art sine optimale livsbetingelser 
i de bereoarktiske omraader og i grænseomraaderne til de subarktiske 
(»niederarktisch«) omraader. Og han fortsætter: »Niemand wird 
wohl die Hypothese aufstellen, dass diese Art urspringlich an 
boreoarktischen Bedingungen gebunden sei und sich sekundær dem 
Leben sowohl in der arktischen wie in der borealen Region an- 
gepasst habe. Noch weniger kann man aber von einer solchen Art 
annehmen, dass sie urspriinglich arktisch gewesen seix. Jeg kan 
dog ikke se at det er for urimelig en hypothese at henlegge dan- 
nelsesstedet for en art til andre steder end netop det arktiske eller 
det boreale omraade. At H. platessoides har sin ane-rekke inden 
det boreale omraade utelukker ikke at den selv er endt som sub- 
arktisk art. Og naar man for høiarktiske former som Cottus quadri- 
cornis ikke kan komme forbi relikt-hypothesen, saa er det dog like 
rimelig — om ikke rimeligere — at anta, at den ogsaa har sin an- 
vendelse paa enkelte samtidige subarktiske arter, hvis utbredelses- 
omraade efter istiden efterhaanden blev »borealiseret«. Lumpenus 
