1 flere henseender knytter der sig stor interesse til Cladiurrfs 

 forekomst i vort land og i Skandinavien idetheletat. Ved at sam- 

 menligne dens tidligere og nuværende utbredelse har man trukket 

 vigtige slutninger om ældre tiders klimat. Da jeg sommeren 1922 

 var saa heldig at finde den levende paa Vestlandet, hvor den 

 tidligere ikke har været kjendt, skal jeg her gi en kort oversigt 

 over hvad vi hittil vet om dens nuværende og tidligere utbredelse 

 i Norge. 



Skjønt den hører til vor floras sjeldneste planter er allikevel 

 historien om dens opdagelse som norsk noksaa vidtløftig. Allerede 

 biskop J. E. Gunnerus angir i anden del av sin »Flora 

 Norvegica« (1772) 1 ) at den findes vildtvoksende hist og her i det 

 sydlige Norge ved bredden av sjøer og elver samt i myrer. Saa 

 almindelig utbredt har Cladium dog sikkert ikke været paa 

 Gunnerus' tid, og man kan fristes til at dra i tvil om han 

 virkelig har kjendt planten. Noget specielt voksested nævner han 

 ikke, og den findes ikke i hans efterlatte herbarium. Langt rig- 

 tigere er utvilsomt Henrik Tonning's angivelse i hans »Norsk 

 Medicinsk og Oeconomisk Flora«, utgit 1773, at »Græsset er ellers 

 meget rart i Norge«. Heller ikke han nævner imidlertid noget 

 bestemt voksested, og det tør være tvilsomt om han har kjendt 

 noget saadant. 



Endnu i 1861, da M. N. B 1 y 1 1 utgav første bind av »Norges 

 Flora«, vovet han ikke at opføre planten som norsk (1. c, s. 269). 

 I det 1847 utkomne Iste og eneste hefte av sit aldrig fuldførte verk 

 »Norsk Flora« hadde han (s. 98) under tvil opført den som saa- 

 dan. Han nævner her at if. skriftlig meddelelse fra P. V. D e i n - 

 boll skal avdøde prost H. Engelhart ha fundet den ved 

 Kristianssand; men noget eksemplar derfra hadde han ikke set. 



*) Dette aarstal er anført paa titelbladet; i virkeligheten utkom dette 

 bind først 1776, efter forfatterens død. 



