Hjortens utbredelse i Norge. 2 i 



set flere. »Kvar hjorten er komen ifraa er ikkje so lett aa segja 

 daa der er hjort baade i Fresvik og paa Voss. Ein kunde no helst 

 tru han kom ifraa Voss. Eg skal elles leggja til at det er mest 

 paa vaar eigendom han held seg og gjer noksaa stor skade. « 



Lensmand B r ø r v i k, Vossestrand, meddeler videre at denne 

 lille bestand har holdt sig nærmest uforandret i størrelse. »Flere 

 stk. blir aarlig dræpt ved at gaa ut paa is i ulændt terræng i Nærø- 

 dalen.« 



I alle de her nævnte distrikter mellem Hardangerfjord og 

 Sognefjord har der indtil 1921 været jagttid og dog i de før nævnte 

 12 aar ikke været fældet mere end 25 cf og 15 $ (uop daget tyv- 

 skytteri undtat). Dog maa tilføies at der heller ikke er medregnet 

 hvad der kan være skutt i den sydlige del av Kyrkjebø, Lavik og 

 Vik, da der i lensmændenes opgaver ikke er specifisert for nord- og 

 sørsiden av fjorden. Hovedmassen av disse herreders hjortebestand 

 tilhører dog nordsiden av fjorden, saa det overveiende antal er 

 nedlagt der. 



Ogsaa for dette utbredelsesomraade er der en merkværdig- 

 het i fredningsbestemmelsene at nævne: I Hordalandsherredene 

 er som nævnt hjorten totalfredet fra 1921, likesaa fra 1919 de herre- 

 der av Sogn som falder indenfor omraadet Bergenshalvøen, men 

 med undtagelse av Kyrkjebø. Bestemmelsen tar sig urimelig ut 

 naar man betænker at den hjort som findes paa sydsiden av Sogne- 

 fjorden har fælles sommerbeite med hjorten i Masfjord, Hosanger 

 og Modalen. Som Bergens Jæger- og Fiskerforening har frem- 

 holdt, vil Sognefjorden selv være den eneste naturlige frednings- 

 grænse. 1 ) 



3. I indre Sogn o: indenfor herredene Sogndal og 

 Hafslo paa nordsiden og Leikanger, Aurland og Lærdal paa syd- 

 siden av fjorden findes en bestand som i de senere aar svært liten 

 forbindelse har hat med andre hjortetrakter. I Guldbergs over- 

 sigt av 1890 nævnes den som forekommende i Leikanger (»kun 

 enkeltvis, men tiltagende, har først vist sig i de senere aar«) og i 

 Sogndal hvor den angives yderst sjelden (»har været set enkeltvis 

 de sidste 4 — 5 aar«). — Collett omtaler den ogsaa 1898 som en 



1 ) Fra 1924 er hjorten totalfredet overalt i Rogaland, Hordaland og 

 Sogn og Fjordane. 



