252 PALMEN, SIBIRISKA I S 11 A FS K V ST K X S FOG ELFAUXA. 



boiroj (74°) med tvärbranta stränder, och Ljachows o med sönder- 

 splittrade bergkullar samt den från kusten utskjutande udden 

 Sivjätoinos (72° 52'); men ehuru dessa orter i ornitologiskt afseende 

 skulle erbjudit mycket intresse, måste de, i anledning af den 

 sena årstiden, blott ses på nära håll. Af ven längs kuststräckan 

 ända till Björnöama (70 3 / 4 °) och Tschaun- viken erhöllos blott 

 några iakttagelser från öppna sjön. 



Deremot hade expeditionen tillfälle att besöka åtminstone 

 några punkter vid TschuMscli-landets Jaist emellan Tschaun- och 

 Koljutschin-vikarne, nämligen: Kap Schélagskoj den 5—6 sep- 

 tember och Kap Johan (69° 29') den 8 — 9 september, hvarest 

 åter is mötte. Stranden bildar en låg, gräsbevuxen sandvall, 

 som framgår emellan hafvet och ett lågland med laguner; på 

 ett par ställen afbrytes vallen af 9—12 meter höga, tvärbranta 

 bergafsatser ; längre inåt följer en gräsbevuxen tundra eller 

 ock s. k. rutmark, och landet höjer sig småningom till kala 

 bergshöjder (Vegas färd, I, s. 417, 420; Almqvist, s. 207). 



Den 12 — 18 september låg Vega i följd af ishinder vid 

 Irkaipij (Nordkap, 68° 49'), en udde bildad af ett 100 meter 

 högt, brant emot hafvet stupande berg, som söderut starkt 

 sluttar, bärande klippor och stenar samt synnerligen yppig 

 lafvegetation (Almqvist, s. 208). Här fans ett skarffjäll 

 (Phalacr. pelagicus) ; men då fogelverlden redan var stadd på 

 flyttning eller hade flyttat, var här föga mera att iakttaga. 



Den 27 september passerades Kol j ut schin- viken och ön (67°), 

 hvarefter Vega anlände till TschuMsch-hslfön, och infrös den 

 28 september 1878 vid 67° 4' 49" n. bi\, 173° 23' v. 1. Gr., 

 utanför byn Bitlehaj. 



I stort taget bildar sålunda Sibiriens norra kust en låg, 

 undulerande tundra, som lindrigt sluttar emot norr och ofta 

 begränsas emot hafvet genom en lägre afsats eller strandvall, 

 bildad af ler, sand eller grus. Tundran genomdrages på en- 

 staka ställen af bergsträckningar, hvilka kunna närma sig eller 

 t. o. m. nå sjelfva kusten. Ostligare, i Tschuktsch-landet, 

 blir tundrans bredd i N. och S. mindre och inskränkes ostligast 

 så, att sjelfva TschuUsch-halfön antager karakteren af ett berg- 

 land, hvilket endast närmare Ishafvet till de allmänna yttre 

 dragen liknar tundralandet vid Sibiriens öfriga nordkust, 

 Halföns sydligare läge och dess granskap till det varmare 

 Berings-hafvet trycker ytterligare på densamma en annan prägel, 

 särdeles som berglandet räcker emot öster ända ut till kusten 

 och flerstädes bildar i hafvet stupande, höga strandbranter. 







