V EG A- E XT ED IT 10 K EN S VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



2 O 3 



Landets arktiska växt- och djurverld uppblandas derför med 

 subarktiska element, hvarjemte kusterna intagas af ej blott 

 glaciala utan ock pacifiska former, under det att till pahcark- 

 tiska arterna sällar sig ett antal nearktiska. Det hela blir så- 

 lunda temligen afvikande från det öfriga norra Sibirien, såsom 

 längre fram skall närmare ådagaläggas. 



Då härtill kommer, att expeditionen vid Tschuktsch-half- 

 öns norra kust tillbragte en längre tid och hade tillfälle att 

 lära känna omgifningarna af vinterstationen noggrannare än 

 hvarje annan besökt ort, synes det lämpligt att här redogöra 

 noggrannare för de topografiska och klimatiska förhållanden, 

 hvaraf fogellifvet derstädes närmast är beroende. 



Expeditionens hufvudsakliga iakttagelse- och samlingsområde 

 vid halföns norra kust utgjordes af sträckan mellan Kolju- 

 tschin-viken i vester och halfvägs till udden Serdsékamen i öster. 

 Inåt land gjordes under vintern färder af ända till 20 engelska 

 mil, nämligen den 8 — 11 oktober 1878 söderut (se Vegas färd, 

 I, s. 481), den 13 — 16 december 1878 åt sydost, den 17 — 18 mars 

 1879 (Vg. f., II, s. 16—19) samt den 20—25 mars (Vg. f., II, s. 

 19—22) till trakten i sydvest, och den 13-17 juni (Vg. f., II, s. 

 32 — 37) ända till 30 eng. mil till mellersta delen af Kolju- 

 tschin-viken. Dock sträckte sig dessa utfärder icke ända till 

 bergstrakten i halföns innersta del, der fjällen omkring 20—25 

 eng. mil från kusten torde nå en höjd af 900 meter eller längre 

 söderut ända till 12 — 1500 meter. Antagligen häcka här fjäll- 

 foglar högre upp, medan buskregionens arter stå att anträffa 

 i dalarne. Sistnämnda foglar förekommo nämligen vid kusten 

 alldeles icke eller blott under vårflyttningen. Att åter skogs- 

 gebitets egna bebyggare helt och hållet saknas l är tydligt, då 

 ju halfön ligger 4 — 500 eng. mil från närmaste skogsgräns, 

 hvilken uti Tschuktsch-landets inre gör en plötslig vändning 

 mot söder. 



Från de aflägsna fjällen sänker sig småningom emot Vegas 

 vinterstation vid Pitlekaj en omkring 50 — 20 meter öfver hafs- 

 ytan liggande, något ojemn tundraslätt med enstaka höjder, hvilka 

 närmare kusten utbreda sig till ett alldeles jemnt, sandigt låg- 

 land, på hvilket en serie laguner är belägen och hvilket endast 

 genom en strandvall är af stängd t från ha/vet. Vi skola redogöra 

 för hvar och en af dessa beståndsdelar särskildt. 



1 Jemför dock Vegas färd, I, s. 452 noten. 



