254 



1> A L M E N , 8 1 S 1UIS K A IS II A F8 K V STE X S F O G E L F A U X A . 



Sjelfva ha/vet l som lifnär en god del af fogelfaunan, har 

 ->redan på ett obetydligt afstånd från stranden ett djup af 4 

 till 5 meter. Derpå vidtager vanligen en parallelt med kusten 

 gående, mindre djupt liggande sandbar eller smal undervattens- 

 bank. Längre ut tilltar djupet åter hastigt och jemnt till 20 

 meter och derutöfver ». Den litorala hafsregionen är fattig, 

 eller rättare hyser inga djur eller växter-; vinterisens för- 

 ödande inverkan sträcker sig nämligen minst två, men i me- 

 deltal tre famnar djupt, i följd af tidvatten, stormar och grund- 

 isars framskridande. Men i den derpå följande sublitorala 

 regionen (3 — 30 till 40 famnar) äfvensom i den djupare elito- 

 rala regionen finnes på bottnen ett rikt djurlif af alla everte- 

 bratgrupper. Afven under isfri tid stiga djuren ej gerna upp 

 i den litorala trakten, emedan sötvattnet från land och flod- 

 mynningarna då alltför mycket uppblandar saltvattnet. Sjö- 

 fogelverlden är sålunda i hafvet hänvisad till djupet eller yt- 

 vattnet utanför stranden. 



Annorlunda gestaltar sig emellertid hafvet såsom förekomst- 

 plats för foglar under vårvintern. Oaktadt nämligen hafvet 

 närmast utanför tschuktsch-kusten vanligen är täckt med 

 sammanhängande is från oktober till juli, ligger dock öppet 

 vatten icke långt derutanför; eller också brytes den redan 

 bildade isen tidtals och drifves omkring, lemnande öppna 

 ställen, s. k. polynior, här och der länge nog. I dessa kunna 

 härdigare fogelarter qvarstanna eller uppehålla sig om våren. 



Sedan kustisen genom vinterkölden sprungit i råkar och 

 sydlig vind eller eljest lämplig väderlek inträffat, kunna vid- 

 sträckta isfält förskjutas obetydligt utåt den öppna delen af 

 hafvet. Råkarna blifva derigenom utvidgade till långa, smala 

 öppna rännor, s. k. reningar, som uti fasta isen sträcka sig 

 utefter kusten, mycket varierande i längd och bredd 3 . Uti 

 dessa rännor kunna sjöfoglarne med lätthet nå det rika djur- 

 lifvet på bottnen. 



Hvad åter vidkommer strandvallen 4 bildar den längs hela 

 den af expeditionen besökta kuststräckan, alltså åtminstone 



1 Nordenskiöld, (uti Malins af handling), Bih. t. K. Vot.-Akad. Hancll., 

 Bd 8, n:o 4, s. 5. 



2 Kjellman, Uber die Algenvegetation des Murmanschen Meeres; 

 Nov. Act. Reg. Soc. se. Ups., ser. III, 1877, s. 60. — Stuxberg, Evertebrat- 

 faunan i Sibiriens Ishaf, Bih. t. K. Vet.-Akad. Handl., Bd 5, n:o 22, s. 42— 48. 

 — Vega exp. vet. iaktt., I, s. 730—742. 



3 Nordenskiöld, Vegas färd, I, s. 449. 



* Nordenskiöld, Vegas färd, I, s. 452, II, s. 65; Bih. t. K. Vet.-Akad. 

 Handl., Bd 8, n:o 4, s. 5—7. — Almqvist, s. 210— 211. — Kjellman, s. 245. 



