256 



PALMEN, SIBIRISKA I S II A FS K C S T E K S FOG E 1. 1 A C X A. 



Omedelbart innanför strandvallen upptages terrängen af 

 ett sandigt, jemnt Jagland; hit samlas nederbörden från omgi- 

 vande högre marker, hvarför äfven detta område om våren 

 är »så vattendränkt och så genomkorsad t af djupa, strida snö- 

 bäckar, att det är svårt, ofta omöjligt att komma fram öfver 

 detsamma» (Yg. f., II, s. 69). Närmast strandvallen är 

 marken alldeles jemn, bildad af lös sand, som dels är naken, 

 dels bevuxen med en skorpa af mossa och laf samt någon 

 liten dvergvide- och grästufva, eller ock vid vattensamlingarmi 

 af stundom tätt gräs (Almqvist, s. 211 — 212). Här ligger längs 

 strandåsen ett antal större och mindre, merendels grundn la- 

 guner. Den största af dem, den vid Najtschkaj — Tjapka — 

 Enjurmi, är omkring 25 kilometer bred och sträcker sig omkr. 

 10 km. inåt land; dernäst i storlek äro lagunerna vid Riraj- 

 tinop, Najtschkaj och Pitlekaj, minst Jinretlen-lagunen. Några 

 af dem stå i öppen förbindelse med hafvet och i dess nivå, 

 samt hafva bräckt vatten; sådan är den stora Najtschkaj -lagu- 

 nen, som isynnerhet är fiskrik (Gadus navaga, en stor form af 

 Osmerus, Cothis-sntev m. m.). Andras yta står helt få fot öfver 

 hafsytan och vattnet är färskt samt rinner ut genom en bäck 

 (lagunerna vid Pitlekaj och Birajtinop). Jinretlen-lagunen saknar 

 synligt aflopp och bottenfrös åtminstone delvis om vintern, 

 men hyste dock en stor mängd af en egendomlig fisk, JDallia 

 delicatissima Smitt. Bortom densamma funnos några små, grunda 

 insjöar. Lagunens botten var dels gyttjig, dels fastare och för- 

 sedd med rik algvegetation (Enteromorpha). Förutom småfisk 

 erbjödo lagunerna till näring åt fåglarne kräftdjur (Asellus, Gam- 

 manis, entomostraceer) och andra vattendjur samt vattenväxter. 



Låglandet öfvergick efterhand i en något högre belägen, 

 jemn eller föga kuperad, enformig tundraslätt af vexlande fuk- 

 tighetsgrad, sträckande sig fiere engelska mil mot söder. Vege- 

 tationen bildade här mest s. k. tufmark (Kjell man; se 

 ofvan sid. 250): växttäcket är sammanhängande och utgöres 

 af temligen tätt stående, en eller högst två fot höga tufvor af 

 Eriophorum vaginatum, uti hvilka finnes inväfd en skara af 

 mossor (Bryum, Polytrichum), lafvar (Cladonia m. fl.), små vide- 

 buskar (Salix Boganidensis f. latifolia, S. arctica) af en a två 

 fots höjd och Rubus chamcemorus samt fiere risväxter (Empetrum, 

 Vaccinium, Cassiope, Ledum). Emellan tufvorna bildades ett 

 sammanhängande växttäcke af samma mossor och lafvar äfven- 

 som andra arter och dessutom Sphagna, äfvensom nyss an- 

 förda högre växter jemte några andra arter. Lagunernas 

 stränder upptagas antingen af dylik tufmark eller öfvergår 



