VEGA- EXPEDITTONENS VETENSKAPLIGA AHP.KTRN. 259 



tillstötande delarna af begge kontinenterna och dess fysiognomi 

 är arktisk l . 



Slutligen öfverfor expeditionen Berings haf den 2 — 14 augusti 

 och uppehöll sig den 14—19 augusti på Bering-ön. Denna ort 

 faller utom det arktiska området, men de få ornitologiska fynd, 

 som omständigheterna här medgåfvo att göra, hafva dock fått 

 medfölja uti behandlingen af ämnet. 



De tidigare forskare, som lemnat ornitologiska uppgifter 

 från de af Vega-expeditionen besökta orterna, skola omnämnas 

 i litteraturförteckningarna uti afdelningen IV. 



II. 



Iakttagelser och fyndorter 2 . 



1. Cyanecula suecica (L). 



Den 7 juni 1879 fälde doktor Almqvist ett exemplar (jurn. 

 n:r 222, sprit) vid Vegas vinterqvarter invid Tschuktschhalfön, 

 således ej blott på öppna Ishafs-kusten utan ock temligen långt 

 från trakter, der videt bildar verkliga buskar. Uppmätt såsom 

 färskt hade exemplaret följande mått: längd omkr. 130 mm., 

 vingen från leden 73 mm., stjerten 55,5 mm., näbben från mun- 

 vinkeln 18,5 mm., från pannan 12,5 mm., tarsen 25 mm., mellan- 

 tån 18 mm., inre tån 12,5 mm. 



Visserligen har redan Pallas uppgifvit blåhakesångaren 

 vara »in omni Rossia et Siberia frequens»; men först vida 

 senare har man funnit en bestämd gräns emot norr och utredt 

 fogelns förekomst österut. Norrut är arten beroende af busk- 

 regionens gränser: på Kola-h alfön går hon flerstädes ända ned 



1 Kjellman, Fanerogamfloran på S:t Lawrence-ön; Vega-exp. vet. iaktt. 

 II, sidd. 1—23. 



2 Arterna uppräknas i ordningsföljd enligt: Sund ev all, Methodi natu- 

 ralis aviura disponendarum tentamen. Stockholm 1872 — 73. 



