284 



PALMEN, SIBIRISKA IS H AFSKU STEN 8 FOGELFAU NA. 



this species can claim for itself tbe highest northern range 

 yet recorded of any bird». (Feilden, Ibis 1877, sidd. 

 401—412, och Proc. Zool. Soc. of London 1877, sid. 30). På 

 ostkusten af Grönland häckar fogeln åtminstone ännu vid ön 

 Shannon vid 75° (2:dra tyska Nordpolsfärden). 



Anm. Professor Nordenskiölds original-rapport (den 20 augusti 1878) 

 till doktor O. Dick son, publicerad uti svenska tidningar och sedermera 

 äfven i Vega-exp. vet. iaktt. I, sid. 16, ingår på tyska uti Petermanns 

 geogr. Mittheilungen 1879, sid. 13, men med ett egendomligt misstag. Origi- 

 nalets ord, att »endast snösparfvar, sex eller sju arter vadare och några gås- 

 arter träffas på land i någon större mängd» återgifvas med: >nur Schneeam- 

 mern, 6 — 7 Arten, und einige Gänsearten trifft man in grösserer Anzahl auf 

 dem Lande». Detta återgifves uti Ornith. Central blått 1879, sid. 53, och ref. 

 (H. S.) tillägger, att uppgiften om 6 — 7 arter snösparfvar väl beror på något 

 misstag. Men något nummer senare (Orn. Centr. 1879, sid. 70) söker herr 

 E. F. von Horney er förklara uppgiften derhän, att uti rapporten möjligtvis 

 skulle räknas till »Schneeammer» de fyra i Sibirien förekommande och må- 

 hända nu vid Ishafs-kusten anträffade arterna af slägtet Leucosticte, hvilka i 

 flere afseenden, särdeles på långt håll, förete en viss likhet med de förra. — I 

 verkligheten anträffades emellertid lika litet »6 — 7 arter snösparfvar» som 

 någon enda art Leucosticte. 



14. Junco hyemalis (L.) Sel. 



(Det erhållna exemplaret benämndes af tschuktscherna ramau). 



Frinyilla hyemalis Linn., S. N. Ed. X, 1758, s. 183 (nec ed. XIII). — Swains. 



et Rich., Fn. bor. am. 1831, II s. 259. 

 Emberiza hyemalis L., S. N., Ed. 1766, s. 308. 

 Frinyilla nivalis Wils., Am. Orn. II, 1810, s. 129, pl. 16 f. 6. 

 Niphcea hyemalis Aud., Birds of Am. III, 1841, s. 88, pl. 167. 

 Junco hyemalis Selat er, Proc. Zool. Soc. of London 1857, s. 7. — Baird, 



B. of X. Am. s. 468. — Coues, Key, 1872, s. 141; B. of N.-W. 1874, 



s. 141. — Nelson, B. of Ber. Sea, s. 71. 



Denna för Amerikas nordliga delar karakteristiska art har 

 icke förut blifvit anträffad inom gamla verldens gränser. Den 

 4 juni 1879 hemtades till Vega ett exemplar (?, n:r 210, sprit) 

 från tschuktsch-byn Tjapka vid Ishafs-kusten, ett stycke öster 

 om vinterqvarteret. Om detsamma antecknades i färskt tillstånd : 



Längd 142 mm., vingen från leden 70 mm., stjerten 66 mm., näbben 

 från munvinkeln 11,5 mm., från pannan 10 mm., dess höjd vid roten 6 mm.; 

 tarsen 18,5 mm., mellantån med klo 18 mm. — Xäbbspetsen brunsvart; på 

 hvardera sidan om underkäken en blåsvart fläck, innanför underkäksspetsen 

 en smutsigt hvit fläck, som framtill är kantad af brunsvart; käkkanterna 

 genomlysande, hvita; näbben för öfrigt blåröd, mellan näsborrarna något 

 ljusare. Tarserna ljust smutsigt köttfärgade; tårna ljust gråbruna, undertill 

 mörkare. Klorna på sidorna gråbruna, öfre och undre kanterna hvitgula. 



