VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ÄMBETES. 2 $ 9 



Vega-expeditionen träffade fjällripor endast vid Taimur- 

 landets vestkust, nämligen en kull den 8—9 augusti 1878 vid 

 Dicksons hamn (73° 28') och den 16 augusti vid Aktinia-viken 

 af Taimur-ön (76° 15'), på sistnämnda ställe skötos några yngre 

 och en äldre fogel, hvars ving- och stjertpennor ännu icke 

 voro fullt utvuxna efter ruggningen; exemplaret, en hane, hem- 

 fördes' i sprit och har följande utseende: 



Näbben till pannan 17,5 mm. till mungipan 20,5 mm. Huf- 

 vudet och öfre kroppsdelarna bära sommardrägtens finspräckliga 

 färg, bakryggen är mycket fin spräcklig af svart, ljusbrunt och 

 hvitaktigt, halsen och bröstet svartaktiga; underlifvet bär rester 

 af mörka fjädrar, men är redan öfvervägande hvitt. De största 

 stjertpennorna hafva något hvitt vid basen af utfanet, — den 

 första 20 mm. och de följande 14 — 10 mm, — och tvär gräns 

 emot det svarta; pennspetsarna äro hvita till 2 — 5 mm. De 

 ny-utväxande tjädrarna på alla kroppsdelar äro hvita. — Fogeln 

 befinner sig således i öfvergång från sin brunspräckliga som- 

 mardrägt till hvit vinterdrägt, utan att under hösten få någon 

 sådan silfvergrå mellandrägt, som är kännetecknande för den 

 skandinaviska fjällripan. Exemplaret tillhör derför Lagopus 

 rupestris likasom Seebohms exemplar från Goltschicha. 



Expeditionen hemförde äfven ett skinn utaf en hona, men 

 tyvärr utan anteckning om fyndort eller tid, tvärtom åter sak- 

 nades i den hemförda samlingen en på Bering-ön erhållen ripa 

 (se nedan). Det syntes derför till en början ovisst, om nyss- 

 nämnda hona var just den saknade fogeln, eller möjligen er- 

 hållits redan vid Taimur-landets vestkust. Då stjertpennornas 

 rot knapt hade spår af hvitt och spetsarna alldeles intet, 

 tycktes Sundevalls (Öfvers. K. Vet. Akad. Förhandl. 1874, sid. 

 18 — 20) härpå grundade karakterer utvisa, att fogeln icke till- 

 hörde L. rupestris; den betecknades derför som L. alpinus Nilss. 

 (= mutus) och var såsom sådan utstäld bland Vegas uppstoppade 

 foglar i Stockholm år 1880, i Venedig 1881 och London 1883 

 (Special Catalogue n:r 45). Uti referatet från sistnämnda ut- 

 ställning (Ibis 1883, sid. 347) förklarade emellertid Saunders 

 sig böjd för att anse fogeln tillhöra L. rupestris, föranledd der- 

 till genom Seebohms ofvan anförda fynd vid Jenisejs ut- 

 lopp. 



Vid undersökning år 1885 har det visat sig, att fogeln icke 

 är det exemplar, som uppmättes på Bering-ön, ty måtten sam- 

 stämma icke (vingen 195 mm., stjerten utom huden 107 mm., 

 näbben från näsb. 10 mm., dess höjd vid basen 9,5 mm., tarsen 

 35 mm., mellantån med klo 33 mm., klon 10 mm.). Således 



