TEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



335 



flock och alla befunnos vara honor (b — h i tabellen), hos hvilka 

 de största äggen i äggstocken ej voro mera än 1,5 — 2 mm. i 

 diameter. Den 17 juli syntes dylika flockar vid strandpussarne 

 i närheten af den numera 5 — 600 fot breda vattenrännan, som 

 under de föregående dagarna uppstått närmast stranden. 

 Tvänne dagar senare, då Vega den 19 juli ångade österut 

 längs tschuktsch-kusten, summo omkring fartyget flockar af, 

 såsom det tycktes, simsnäpp-honor, förande hufvudet fram och 

 tillbaka, under det de emellanåt läto höra ett tschuitt. Kort 

 derefter passerades Ostkap, och expeditionen träffade ej mera 

 arten. 



Nelson fann fogeln äfven på Wrangel- och Herald-öarna. 

 På Tschuktsch-halföns ostsida är arten tidigare funnen vid 

 Kaynes ö (Arakam) enl. C as sin i augusti 1855, då fogeln 

 under en ostlig storm sökte skydd i lä om tälten ; dessutom 

 vid Plover Bay och Kap Tschaplin (64° 20') iakttagen af Dal 1 

 i ofantliga flockar den 15 augusti 1880; Berings ö (Stejn.). 



Förutom vid de nordligare öarna i Berings haf, Pribylow 

 (Coues) m. fl., är arten funnen vid Alaskas kuster (Dall, 

 Nelson) från mynningarna af Kuskoqvim och Jukon, äfven- 

 som i större mängd inom Ishafvet vid Point Belcher och Point 

 Barrow (Murdoch). Likaså på Melville-halfön (66—70°), vid 

 Mel ville Bay i tusental (Walker); vid Baffins land till 70°, 

 Cumberland, Hudson Strait (Kumlien). I Smiths-sund vid 

 82° 27—30' häckade flere par (Fe il den). På Grönlands vest- 

 kust häckar arten enligt uppgift ymnigt, men ej söder om 68°; 

 antagligen var det denna art som Nordenskiöld (andra Grönl.- 

 exp., sid. 57) såg vid Grönlands sydostkust. 



Hanen skiljer sig från honorna utom genom sin mindre 

 storlek (se tabellen) derigenom, att han har hjessan svart och 

 rostgulspräcklig samt ryggfjädrarna med rostgula eller rost- 

 bruna kanter, då honan deremot har hjessan helt svart (ibland 

 med inblandade hvita fjädrar) och ryggfjädrarna till största 

 delen med rostgråa eller hvitaktiga kanter, men till en del 

 äfven helt svarta utan olika färgade kanter. Den hvita fläck, 

 som hos honan ligger omkring och isynnerhet bakom ögat är 

 hos hanen knapt märkbar eller inskränkt till en strimma. 

 Den nedanför med a betecknade hanen hade dessutom buken 

 till stor del nästan hvit. 



Med ofvan nämnda undantag (n:r 77) befunno sig de er- 

 hållna exemplaren alla i sommardrägt, i intet afvikande från 

 exemplar från atlantiska delen af Ishafvet. 



Rörande färgen af de nakna partierna antecknades om ett 



