VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



För närvarande äro följande nordligaste fyndorter för arten 

 kända: Skotland (se Dresser); norra Skandinavien och Kola- 

 halfön; Spetsbergen, Stans Foreland (tillfälligtvis); Archangel och 

 Dwinas mynning, tundran vid Petschora, Stanovoialachta (Seeb. 

 & H. Br.); Novaja Semlja vid Matotschkin Schar (Gillett) och 

 Jugor-sund å tundran (Heuglin); norra Ural vid 66 — 68° 

 (Bran dt); Schtschutschja vid Ob-mynningen (67 — 68°; Fin sch); 

 Dudino och Tolstoinos (69 — 70°; Sch ni i dt); Koreika samt 

 ännu vid 71° längs Jenisej (Seeb.); Boganida, Taimur-floden 

 vid 73 3 / 4 ° och Biranga-bergen i vestra Taimur-halfön (v. 

 Midd.); i Lena-deltat vid Sagastyr (73° 22'; Bunge); Tschuktsch- 

 landet (Vega-exp.). (I Amerika är fogeln icke funnen). 



Pallas säger visserligen om fjällpiparen: »in borealibus 

 Rossire et Sibiriae totius copiosissima avis», men veterligt var 

 fogeln före Vegas fynd angifven inom arktiskt område ej ost- 

 ligare än i Taimur-landet. Tvärtom tillägger Pallas: »Stellero 

 asservante in Kamtschatka desunt» ; och i öfverensstämmelse 

 härmed har ej heller Dybowski funnit arten der (utan blott 

 Eudr. mongolicus). Uti sydliga delarna af Sibirien är fogeln 

 funnen på högfjällen i Baikal-nejden (Rådde, Dybowski), 

 men icke ostligare; och ett af C as sin anfördt exemplar från 

 norra Japan har Swinhoe (Ibis 1863, sid. 444) ansett vara 

 tvifvelaktigt (mongolicus?). 



Då nu Vega-expeditionen funnit arten i gamla verldens 

 nordostligaste ända, synes det troligt, att fogeln bör kunna 

 anträffas på flyttning i östra Asien, antingen på kontinenten 

 eller öarna. 



Aegialitis mongolicus Pall. 



Skall enl. Harting (Proc. Zool. Soc. 1871, sid. 110) under Plovers ex- 

 pedition vara af Sir J. Barrow funnen vid Choris Peninsula vid Kotzebue- 

 sund, Alaska; ej funnen af andra så nordligt, men väl på Bering-ön af 

 8 1 ej ne ger. Är för öfrigt en asiatisk fogel. 



40. Aegialitis hiaticula (L.) Boie. 



Tschuktsch.: argitodljakidlin. 



Allmän på Jan Mayen enl. Fiscber och Pelzeln (Ost. 

 pol. exp. 1883). Det är bekant, att denna fogelart af Torell 

 och Nordenskiöld är funnen på Spetsbergen, ehuru säll- 

 synt, ända så långt norrut som på Sju-öarna vid 80° 45' 

 samt af Newton (Pet. Geogr. Mitth. 1871, sid. 66). Den 



