340 



PALMES, SIBIKISKA I S 11 A F S K U ST E N S FOG ELF AU N A. 



förekommer vidare längs europeiska Ishafs-kusten vid Petschora 

 ända till mynningen, är allmän vid Jugor-sund, på Waigatsch 

 och södra Novaja Semlja åtminstone till 73 V-2°, men går tro- 

 ligen vida nordligare. Den är vidare funnen i vestra Sibirien 

 norrut ända till mynningarna af Ob och Jenisej, åtminstone 

 till 70° 4' (Théel) och 71 -V (Seeb.), samt vid Boganida (71°) 

 och i Taimur-landets inre, der v. Middendorff fann arten 

 ännu under 74 V2 vid Taimur-floden. 



Derför var det icke oväntadt, att expeditionen fann arten 

 vid Jugor-sund, der några exemplar skötos den 31 juli 1878 

 vid Chabarowa; icke heller var det märkligt, att arten icke blef 

 iakttagen under de korta landstigningarna vid Taimur-halföns 

 kust, ehuru hon torde kunna förekomma derstädes. 



Man har trott, att arten österut ej vore utbredd längre än 

 till Taimur-landet, vestra Sibirien, Turkestan och Persien; ty 

 från ännu ostligare trakter finnes endast den uppgiften, att v. 

 Middendorff (S. R. sid. 213) en gång hört dess läte på 

 Stanovoi-bergen. Det har derför förefallit oförklarligt, att 

 Gould (Handb. B. of Austr. 1865, sid. 231) fått ett exemplar 

 från Port Stevens i Australien. 



I så mycket högre grad är det upplysande för artens geogra- 

 fiska utbredning, att Vega-expeditionen kan konstatera dess 

 förekomst längst bort i nordostligaste Sibirien. Vid Tschuktsch- 

 halföns Ishafs-kust sköts det första exemplaret den 20 juni vid 

 Jinretlen af handtlangaren Boström (n:r 336, sprit). Ett annat 

 (n:r 366, sprit) hemtades af en tsehuktsch den 25 juni från 

 Pitlekaj, och den 26 juni erhölls åter ett från Jinretlen (n:r 

 370, sprit). Den 17 juli, dagen före expeditionens befrielse från 

 vinterisen, sågos enstaka eller parvis fördelade exemplar springa 

 på den sandiga dynen icke långt från Pitlekaj. 



De tre exemplaren skilja sig i intet väsentligt från euro- 

 peiska. N:r 366 och 370 hafva en brungrå fläck på infanet af 

 yttersta stjertpennan ; de två mellersta pennorna sakna hvit 

 spets. Ögonlockens kanter voro i färskt tillstånd hos det förra 

 exemplaret gulaktigt svarta, hos det senare brunsvarta. Den 

 förra hade vingkanten hvit endast ett stycke nedanför hand- 

 leden, och de yttre närmaste armtäckarna med hvita kanter. 

 Näbbens basala hälft var hos exemplaren n:r 336 och 366 röd- 

 gul, hos 370 åter smutsgul på ryggsidan, undertill renare gul. 

 — Dimensionerna voro (i mm.) följande, tagna dels af färska, 

 dels af spritlagda eller torra exemplar och sammanstälda med 

 mått af ett par europeiska: 



