VEGA-EXPEDITI0NEN8 VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



343 



Vega-exp. exemplar. 



t- 1 



a 

 a 



5' 



00. 



c 



03 



(T)' 



•-« 



er 



B 



Näbben 



H 



p 



en 

 CO 



a 



CD 



V 



a 



ef 



po 



B 



ej 



v 



a 



B 

 a 



a 

 < 



•0 

 9 



a 



ö 



Mm.; n:r 283, $, Mayngatir ... 

 » » 309, ef 1 , Koljutschin.. 



270 



190 

 195 



77 

 71 



27 

 25 



22 



21,4 



42 

 41 



31 



29 



23 

 21 



Eng. tum; n:r 283, $ 



10,6 



7,5 



7,7 



3,4 



2,78 



1,07 



0,98 



0,87| 1,66 

 0,8ö| 1,62 



1,22 

 1,15 



0,91 

 0,83 



< » 309, ö» 



Innan vi vilja afgöra, till hvilkendera rasen — den asi- 

 atiska/w^?^ G mel. eller den amerikanska, känd tidigare under 

 namnet virginicus Borkh., numera äfven såsom dominicus Mull. 

 — Vegas exemplar måtte höra, måste vi beröra begge formernas 

 inbördes förhållande. Man har, såsom kändt, hyst mycket 

 olika åsigter härom. Fin sch och Hartlaub (Fn. Centralpol., 

 1867, sid. 194) ansågo »die Gleichartigkeit beider fur sehr 

 wahrscheinlich; och Swinhoe skämtar (Ibis 1875, sid. 452) 

 med anledning af tvänne något olika exemplar från samma 

 land: I should think that individuals in life must often be 

 puzzled to know whether the »stranger» bird be a »brother or 

 a cousin». Men Coues (B. of Northwest, 1874, sid. 450) m. fl. 

 anse virginicus vara en varietet &£ fulvus; Seebohm säger t. o. m. 

 (Ibis 1877, sid. 165): »the two species seem to be very distinct», 

 och (Ibis 1879, sid. 25): »C%. virginicus is a distinct species, a 

 larger bird». Dresser slutligen lemnar mått af en mängd 

 exemplar från både gamla och nya verlden, men synes icke 

 vilja skilja dem åt såsom egna varieteter, om de ock betecknas 

 med skilda namn. — Sedan vår nu föreliggande bearbetning 

 redan blifvit nedskrifven hafva ytterligare tre amerikanska 

 ornitologer uttalat sig: Nelson (B. of Ber. Sea, 1884, sid. 84) 

 uppgifver sig vid Norton-sund, Alaska, hafva funnit alla öfver- 

 gångsformer emellan begge raserna, och att på amerikanska 

 sidan af Bering-sund de äldre äro snarlika virginicus, de yngre 

 åter lika bjert gulfläckiga som fulvus; han benämner fogeln 

 »Ch. dominicus fulvus (Gm.) Ridgw.» och fann samma form 

 öfver allt på asiatiska sidan samt såg den vid Wrangels land. 

 På samma sätt benämner St ej neger sina exemplar från Bering- 

 Ön och hänför såväl dem som Alaska-exemplaren till den 

 asiatiska formen, hvilken han anser vara skild genom bjertare 

 gula fläckar. Mur d och slutligen (Rep. Intern. Polar. Exp. to 

 Point Barrow, Alaska, 1885, sid. 109) anträffade på Alaskas 

 Ishafs-kust den amerikanska Ch. dominicus och tviflar på riktig- 

 heten af N el sons bestämning af fogeln från Wrangels land. 



