364 PALMEN, SIBIRISKA IS H AFSKU ST EN S FOGELFAUNA. 



bildar ett tvärband öfver infanet räknadt från spetsen ända 

 till 20—14 mm. (n:r 480), 16 mm. (n:r 413), 15 och 12 mm. 

 (H:fors ex.), eller antager form af två isolerade fläckar af 12 

 mm. längd (n:r 412), 7 mm. (Stockh.), 7—4 mm. (n:r 479); ett 

 pacifiskt exemplar (n:r 421) t. o. m. saknar alldeles fläck liksom 

 de atlantiska. Bland de atlantisk-glaciala exemplaren, som 

 föreligga till jemförelse, är nämligen 6:te pennan helljus, utom 

 hos ett par exemplar: en yngre fogel från Bohuslän ( 9 /i2, Riksm.) 

 har derstädes en 10—15 mm. lång fläck, och en gammal hane 

 ( 13 /i 2 , Riksm.) en 5 mm. lång fläck, gående på venstra sidan 

 genom begge fånen, på den högra blott i utfanet. 



Således går hand i hand med reduktionen af kropps- 

 dimensionerna äfven en reduktion af vingarnas svarta färg, då 

 man jemför den pacifiska formen med den atlantiska. Ur 

 denna synpunkt hade ett rikhaltigt material från sibiriska kusten 

 varit af intresse. Saunders har nämligen 1877 (1. c.) med full 

 rätt framhållit frågans vigt ur genetisk synpunkt: »Inasmuch 

 as every other member of the family of the Laridse, except 

 Rissa, has a fully developed hind toe, it is tolerably evident that 

 in Rissa it has for some reason become obsolete, and as the 

 survivors of the hind-toed Rissa are only found round Alaska 

 [rättare: vid Berings haf och tillstötande del af Ishafvet], it 

 would appear probable that the North Pacific in this case also 

 is the point of disper sion and variation of this genus». Gene- 

 tiskt är det således formen pollicaris, som bildar stommen och 

 är ursprungligare, emedan tridadylus är en varietet deraf. Över- 

 gångsformerna emellan begge försvinna icke, emedan utbred- 

 ningsområdena fortfarande sammanflyta med hvarandra om- 

 kring Taimur-landet och en sträng differentiering motverkas 

 genom utbyte af individer. 



Hos exemplaret n:r 412 voro fötterna brunsvarta, näbben ljust gröngul, 

 pller svafvelgul och ögonlockskanterna blodröda; n:r 413 var dylikt, endast 

 att tarsernas inre sidor voro grönaktigt gråa och på inre sidan af hälleden 

 gula. Beträffande färgdrägten i öfrigt voro de lika skandinaviska exemplar 

 om våren; n:r 413 hane hade dock qvar af yngre fogelns drägt på de yttre 

 vingtäckarna några bruna fläckar. 



Den unga fogeln af den 1 juli (n:r 420) hade brungrått på näbbryggen 

 innanför spetsen och på undernäbben ofvanför dess hakvinkel; ögonlocks- 

 kanterna svarta, fötterna på främre och inre sidorna gulhvita, samt på yttre 

 och bakre sidorna äfvensom simhuden till största delen brunsvarta. Hjessan, 

 nacken och främre delen af halsens rygg och sidor blågråa liksom manteln, 

 dock med några ljusare fläckar. Öfver bakre delen af halsryggen går en 

 brungrå gördel, bakom hvilken bröstets hvita färg framtränger. De 4 första 

 vingpennorna äro mörkt gråbruna utom en tivit kil, som skjuter fram längs 

 infanet. Deras närmaste täckfjädrar äro äfven tecknade på samma sätt, utom 



