378 



P A L M E X, SI B I MS K A I SUA F S K V S T E N S F O G E LFAU N A . 



Handpennornas teckningar i spetsen variera inom samma 

 gränser som hos Vegas exemplar: hos alla finnes >,the mirror» 

 utpräglad på första pennan; andra pennan är hlott hos 9 från 

 Taimur-floden utan fläck, men hos alla andra tecknad med en 

 rund fläck i infanet, ibland äfven på utfanet. 



Då man tager i betraktande svårigheten att med ord åter- 

 gifva måsarnes färgnyanser och huru olika t. ex. L. schistisagus 

 blifvit bedömd, i synnerhet sedan fötternas färg gått förlorad, 

 så är det vanskligt att säga, hvilka tidigare fynd af mörka 

 silfvermåsar måhända äro att hänföra till den nu bestämda 

 formen. Vi skulle dock förmoda, att följande fynd på Asiens 

 östra kust och i närheten af Berings haf höra till var. Vega: 



L. occidentalis Whitely, Ibis 1867, s. 210, Hakodadi de- 

 cember — januari (jfr Bl ak. & Pr., Ibis 1878, s. 217; S au li- 

 ders, Seeb., Ibis 1879, s. 24: »Z. cachinnans» Saund.). 



? L. occidentalis Schlegel, Cat. Lar. n:r 1, Kamtschatka 

 (B r a n d t , s . n . : » L. oorealis » J ) . 



L. occidentalis Harting, Cat, of an aret. coll., uti: Pr. Z. 

 Soc. 1871, s. 110 — 123, Choris-halfön, Kotzebue-sund, Alaska. 



L. affinis Nelson, Birds of Ber. Sea, 1883, s. 107, från del- 

 vis samma platser, som Vega-expeditionen besökte, nämligen: 

 Kap Vankarema, trakten af Kap Serdzekamen, Berings sund 

 och Plover Bay. 



»L. cachinnans?» Mur d och, Plover Bay, Exp. to Point 

 Barrow, 1885, s. 200. 



L. argentatus Kittlitz, Denkwtirdigk. I, s. 336, II, s. 201, 225. 



L. oorealis Baird & Dall, Tr. Chic. Ac, I, s. 305, ej säll- 

 synt vid S:t Michael och ymnigt vid Plover Bay. (Från ungefär 

 samma platser omtalar Dall äfven en »Z. argentatus var.», — 

 måhända identisk med nyss anförda och upptagen af misstag.) 



Ehuru vi redan ofvan medgifvit osäkerheten af en tolkning 

 utaf Brandts och Bruchs »L. oorealis», kunna vi icke under- 

 trycka en förmodan härom, som synes oss sannolik. Saun- 

 ders tolkar visserligen Bruchs L. oorealis såsom L. leucophceus 

 Licht. (cachinnans Saund., Pr. Z. Soc. 1879, s. 169); men 

 Bruchs egna ord — »nördliches Asien; bedeutend grösser als 

 argentatus, sonst aber diesem nahe stehend> — tyckas vida 



1 Visserligen har Seebohm (Ibis 1879, s. 162— 163) förklarat exemplaret 

 höra till L. affinis; men då han bedömt på samma sätt v. Middendorffs 

 Taimurländska och ostsibiriska (schistisagus) exemplar, och någon säker 

 L. affinis ej är oss känd från Kamtschatka, så misstänka vi, att Brandts 

 exemplar hör till samma form som Vegas fogel — i fall det nämligen ej 

 tillhör L. schistisagus; till sistnämnda mås hör deremot otvifvelaktigt Dres- 

 sers (B. of Eur.) L. occidentalis. 



