VEGA- EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



79 



hellre syfta på v. Middendorff s större exemplar af argentatus 

 från Boganida, än på en mediterransk fogel. Den ende, som 

 oss veterligt gifvit en diagnos till namnet borealis, är Bona- 

 parte (Consp. av., 1856, II, s. 219), som säger: >L. borealis 

 Brand t, Mus. Petropolit. ; similis L. argentato sed obscurior» 

 och anför fyndorten Kamtschatka; äfven dessa uppgifter synas 

 tala för vår förmodan. Angående Brandt-SchlegeTs fogel 

 hafva vi redan ofvan yttrat oss. Om denna förmodan vore 

 riktig, så borde namnet borealis bibehållas för Vegas fogel; 

 men vi förkasta det, emedan tolkningarna kunna vara endast 

 osäkra, och namnets återupptagande således åstadkomme ytter- 

 ligare oreda. 



Huruvida Setebohms L. borealis från Kurilerna (Ibis 1884, 

 s. 32) hör hit eller till L. schistisagus, känna vi icke; deremot 

 hör icke hit den af Seebohm citerade måsen från Grönland, 

 och ej heller samme författares (Ibis 1882, s. 386) lika be- 

 nämnda mås från Hvita hafvet, äfvensom Smitt- Sandebergs 

 mås (Ryska naturforskar-sällskapets Isvestija, T. XXXI, Moskwa 

 1878, s. 2), hvilken anses tillhöra L. affinis. 



För att öfversigtligt åskådliggöra, hvilken följd de nu be- 

 rörda och närstående mås-slagens färgnyanser bilda, vilja vi 

 uppräkna dem i ordningsföljd begynnande med de ljusaste och 

 fortgående emot de mörkaste. 



(L. glaucus är ljusast måsblå). 



L. argentatus forma: argéntatoides eller smithsonianus (Ame- 

 rika J ). 



L. argentatus verus (i vestra och norra Europa; en del ex. 

 från Kaspiska hafvet). 



L. leucophceus (Medelhafvet, Kaspiska hafvet, ryska salt- 

 stepperna, Amur-landet). 



L. arg. var. Vegm (Taimur-landet, Tschuktsch-landet, tro- 

 ligen äfven n. Berings haf och Alaska). 



L. affinis (floderna i norra Ryssland och vestra Sibirien, 

 om vintern vid Kaspiska hafvet). 



L. occidentalis (Nordamerikas vestkust). 



L. schistisagus (Asiens ostkust). 



L. marinus (Europas kuster). 



(L. fuscus — är mörkast, men har en annan brunare 

 färgton). 



1 I S:t P:burgs museum finnes ett mycket ljust exemplar från Kadjak. 

 Troligen hör hit äfven Hartlaubs L. arg. från Alaska (J. f. Om. 1883, 

 sid. 284). 



