YEG A - EXPEDI TION ESS VE T EX SK A PLIGA ARB E TEN. 



383 





till Koljutschin-viken den 16 juni tre exemplar, af hvilka ett 

 konserverades ; dessa hade uti magsäcken fragment af skalbaggs- 

 vingar, mossblad och en bit af ett blad af Dryas octopetala. 

 Några stycken blefvo den 22 juni iakttagna af löjtnant Nord- 

 qvist vid Pitlekaj. En hane, som erhölls den 25 juni (n:r 373, 

 skel.), hade uti magsäcken en hel Myodes obensis, som den svälj t 

 med hufvudet förut. Ett par exemplar sågos den 27 juni under 

 en exkursion till Jinretlen (Nord q vis t); löjtnant Hovgaard 

 sköt tvänne den 4 juli vid Pitlekaj, och dagen derpå erhölls 

 åter ett par; af dessa hade en hona i magsäcken en hälft di- 

 gererad lemmel, tvänne hanar åter fragment af skalbaggar 

 (Harpalus, Cardbus?). Under en exkursion den 17 sågs arten 

 sista gången vid vinterstationen. Några stycken sågos senare 

 (Nord q vi st) omkring den 1 augusti på S:t Lawrence-ön. 

 (H. Be an anför fogeln äfven från sistnämnda ö samt säger 

 den varit allmän vid Plover Bay, på Tschuktsch-halföns ost- 

 kust; Labourne (enl. Dall) fann arten i Anadyr-viken, och 

 Jeannette-expeditionen iakttog henne vid Wrangels land.) 



På amerikanska sidan är fogeln funnen vid Alaskas kuster, 

 Jukons mynning (Dall), S:t Michael (Adams), Norton-sund 

 teml. talrikt (Nelson), Point Barrow (Mur d och), Mackenzie- 

 flodens mynning (Ross), Melville-ön häckande (Rich.), Smiths 

 sund häckande till 82° 33' (Fe il den); längs Grönlands vestkust 

 häckar arten söderut till 69°, Disco Bay (Newton); funnen på 

 sydvestkusten (Fin sch) samt ostkusten (Pansch enl. Fin sch). 



En utaf Vegas vid Taimur-ön erhållna ungar hade gulbrunt 

 dun qvarsittande öfverallt på fjäderspetsarna, utom på de stora 

 pennorna; den bar följande drägt: 



Gråbrun; ryggens fjädrar mot roten hvitaktiga, mot spetsen gråbruna 

 med rostfärgade kanter. Undre vingtäckarna och vingskylarna tvärbandade, 

 med hvitt och grått, i spetsen rostfärgade. Det öfriga underlifvet ljusare, 

 med smala, mörka fjäderspetsar. Ving- och stjertpennornas utväxande delar 

 gråbruna, de just utkommande delvis hvita; den yttersta stjertpennan har 

 vid spetsen på utfanet en hvitaktig kant; äfven den första vingpennan är i 

 spetsen smalt hvit, de följande endast ljusare bruna. De två yttersta ving- 

 pennornas spolar hvita (sådant är förhållandet äfven med de öfriga exem- 

 plaren). 



En annan obetydligt mera försigkommen unge från samma 

 ställe hade följande drägt: 



Hufvudet svartgrått, med föga märkbara, rostgråa fjäderkanter. Stjert- 

 pennornas mellersta par ännu knapt af de yttres längd och tydligen senare 

 utvuxna än de ; deras form är ungefär den samma som de öfriga pennornas, 

 icke så smalt tillspetsad som hos äldre foglar: vid omkring 4 mm. från 

 spetsen hafva nämligen fanstrålarna 28 mm. längd, medan äldre hafva der- 

 städes blott 12—13 mm. långa strålar. 



