VEG A-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 387 





sid. 399, 402). Vid Björn-öarna sågos åter alkor den 3 septem- 

 ber (Brusewitz), äfven de troligen efterblifna, ty W rang el 

 talar om en klippa derstädes, som var täckt af tallösa fogel- 

 bon (Vegas färd, I, sid. 410); derefter syntes icke mera någon 

 denna höst och vinter. Dock uppgifva tschuktscher, att fogeln 

 stannar utanför deras Ishafs-kust hela vintern på öppna ställen. 

 Våren 1879 hemtades det första exemplaret (n:r 157) till 

 Vegas vinterstation den 1 maj och uppgafs hafva dödats dagen 

 förut, den 30 april, vid en rening i isen, der arten sades finnas 

 i stor mängd. Några flera hemtades dock ej före Vegas be- 

 frielse, ej heller iakttogs arten under utfärderna i närmaste 

 omgifningarna, emedan lämpliga fjäll ej funnos derstädes. Men 

 redan samma dag Vega befriades från isen och afreste, sågs 

 den 18 juli en ensam alka simma i hafvet utanför ön Idlidlja 

 (Nord q vi st). Då Ostkap passerades den 20 juli, sågos åter 

 några, parvis eller ensamma (Nord q v.), likaså den 27 juli 

 under färden öfver Berings sund från Port Clarence till Konyam- 

 viken på asiatiska sidan, och uti sistnämnda vik den 30 juli 

 några exemplar. På S:t Lawrence-ön sågos den 31 juli — 1 aug. 

 alkor ofta simma eller flyga längs stränderna. En mängd 

 smärre flockar visade sig den 3 augusti efter affärden från 

 sistnämnda ö. 



Om det erhållna exemplaret (n:r 157) såsom färskt an- 

 tecknades: 



Kroppslängd 445 mm., vingen 218 mm., stjerten 50 mm.; näbben från 

 pannan 41 mm., från näsborrarna 32 mm., från mungiporna 67 mm., dess 

 höjd vid näsborrarnas framkant 17 mm. och bredd derstädes 11 mm.; 

 tarsen 34 mm., mellantån 57 mm. — Näbben svart, i spetsen horngrå; öfver- 

 käken från mungipan ända under näsborrarna gröngrå, med en gul kant 

 öfverst; tärs och tår gulbruna på främre inre sidan; vid lederna och på hela 

 bakre sidan gråsvarta. Armpennorna, utom de fyra yttre, i spetsen hvita; 

 de undre vingtäckarna af andra ordningen hvita, de yttre med en knapt 

 märkbar antydning till mörk fläck i spetsen. Det svarta på hufvudets sidor 

 räcker i jemnhöjd med ögonen, strupsidan åter stöter i brunt. Intet hvitt 

 finnes på hufvudet, men från ögats bakre rand går en streckformig fördjup- 

 ning i fjäderklädningen snedt bakåt och nedåt. (Nordqvist.) 



Arten anträffades af Jeannette-expeditionen så väl under 

 dess isdrift, som ock häckande vid Bennett-ön ; Herald- ön (Rod- 

 gers expedition enl. Ca s sin, Harting) och Wrangels land, 

 häckande till tusenden enl. Nelson, som fann arten också 

 vid Serdzekamen, Ostkap och öarna i Berings sund, Kam- 

 tschatka och Bering-ön (Dyb. och Stejn.); Kurilerna och 

 Jesso (Bl. och Pr., Seeb.). 



