394 PALMEN, SIBIRISKA ISB APSKU8TBK8 FO&ELFAUJfA. 



begränsad mot den mörka hj essän, längs en linie från näsborren emot ögat; 

 kinderna mera fläckiga af grått, inom hvilket dock ögat omgifves af en smal, 

 livit rand. På den mörka ryggen bildas tvänne näckar utaf skulderfjädrarna, 

 som äro dels helhvita, dels brokiga af grått, brunt och hvitt, de yttre af dem 

 gråbruna med tydlig askgrå anstrykning. Vingarnes ofvansida mörkt grå- 

 brun; fjädrarnas betäckta delar äro ljusare. Handpennorna på undre sidan 

 äfven ljusare gråbruna, deras spolar på utsidan mot spetsen bruna, vid basen 

 och längs hela insidan h vitgråaktiga; de inre handpennorna liksom äfven de 

 större af öfre vingtäckarna ytterst smalt kantade med hvitt, armpennorna 

 deremot med bredare hvit spetskant; närmast skulderfjädrarna hafva ving- 

 täckarna askgrå skiftning. Vingarnes undre sida helt brun, mörkast på de 

 små täckarna närmast underarmen, ljusast på de stora pennorna. Från och 

 med hufvudets sidor äro framhalsen samt bröstet och hela underlifvet rent 

 hvita, med smala, mörka tvärband, bildade af enstaka fjädrars spetskanter. 

 Dessa band stå tätt och sammanflytande till en ring omkring framhalsen, 

 äfvensom längs underlifvets sidor och vid den hoplagda vingens rand (ving- 

 skylarne), men underlifvet är på samma sätt endast glest tecknadt. Undre 

 stjerttäckarna äro hvita, likaså de 12 stjertpennorna, som dock äro tecknade 

 med en mörk fläck, belägen vid spolen mellan spetsen och midten, till- 

 tagande på de inre pennorna i storlek ; mellersta parets pennor äro helt grå- 

 bruna, med endast spetskanten hvit. Längd (ef) öfver ryggen 291 mm.; 

 vingbredden kunde ej uppmätas, emedan det ena vingbenet var krossadt; 

 vingen från leden 143 mm.; näbben från pannan 10 mm., från munvinkeln 

 30 mm., från näsborrarna 8,5 mm., från underkäkvinkelns spets 7 mm., dess 

 höjd vid näsborrarnas främre del 5,5 mm., dess bredd vid näsborrarnas bas 

 5 mm.; tarsen 15 mm.; mellantån med klo 29,5 mm., yttertån 28 mm., intån 

 20,5 mm. 



Förbigår man de såsom äldsta synonym anförda namnen 

 U. brev ir ostris Vig. (från San Bias) och U. (Synthliborhamphus) 

 antiqvus, emedan dessas identitet med nn i fråga varande art 

 är tvifvelaktig, blef arten beskrifven såsom sjelfständig först af 

 Brand t år 1837 på grund af tvänne exemplar, tillvaratagna 

 under Liitkes expedition till norra delarna af Stilla hafvet 

 af en sjöofficer (Abaleschew?, Kittl. I, sid. 244) i trakten 

 af Bering-sund l och lemnade åt Kittlitz (Liitke, Voyage 

 autour du monde, III, sid. 324). Brandts beskrifning blef 

 endast afskrifven af C as sin, äfvensom af Coues, som uti sin 

 monografi af Alciderna år 1868 trodde foglarna möjligen varit 

 endast ungar af Brach. marmoratus. Ar 1869 lemnade dock 

 Bran dt förökade notiser om begge, samt om ett tredje exem- 

 plar, sänd t från Sitka af Kuprianow (alla tre förvarade i S:t 

 Petersburgs museum). Det dubbla drägtombytet hos den nyss 

 anförda samslägtingen (Br. marm.) lät honom förmoda, att denna 

 de tre exemplarens drägt bäres endast sommartid, och att 

 vinterdrägten återstod att upptäcka (Mel. biol., sid. 215). Fin sch 



1 Icke vid Petropaulski (jfr S te j neger, Results, s. 314). 



