VEG A-EXPEDITION ENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



■ 99 



(n:r 84, sprit). Det befann sig i vinterdrägt. Utaf vingpennorna 

 voro de yttersta ännu stadda i utveckling; utanför pennslidan 

 räckte nämligen den l:sta ej mer än 3 — 4 mm., den 2:dra och 

 3:dje 17 mm., den 4:de 33 mm. ; den 5:te var för tillfallet längst 

 och mätte från handleden 89 mm.; om öfriga mått se tabellen. 

 Om fogeln antecknades: 



Näbben utan eller med blott spår af knöl vid pannan. Hufvudet, 

 nacken och alla öfre kroppsdelar svarta, med grönaktig metallglans på de 

 synliga delarna af fjädrarna; deras betäckta delar brunaktiga. Hvita, smala 

 fjädrar på vissa delar af hufvudet, såsom nedan angifves. Bakom ögat en 

 liten, hvit fläck; hufvudets sidor och hakan mörkt askgråa, icke skarpt be- 

 gränsade nedåt. På ryggen afsticka skulderfjädrarna, af hvilka flera äro 

 hvita och bilda en föga skarpt begränsad fläck öfver hvardera vingen; jem- 

 väl äro armpennornas spetsar i utfanet bredt (de inre) eller helt smalt (de 

 yttre) hvita. Halsen framtill och på sidorna rent hvit, ofläckad; hela under- 

 lifvet rent hvitt, med glest inströdda mörka fläckar, bildade af yttersta kanten 

 utaf en del fjädrar. Stjerttäckarna rent hvita, undre vingtäckarna äfvenledes, 

 de små dock mörka. Pennorna ljusgråa. 



Flera exemplar visade sig ej så länge Vega låg infrusen. 

 Men redan dagen efter befrielsen, och förr än Ostkap upp- 

 nåddes, sågs den 19 juli 1879 en flock små, mörka simfoglar 

 liknande rotges. Dylika sågos sedermera den 27 juli under 

 öfverfarten från Port Clarence till Konyam-viken (Brusewitz). 

 Exemplar af dem erböllos dock först den 31 juli under vistel- 

 sen vid S:t Lawrence-ön, der inbyggarne hemtade expeditionen 

 ett stort antal. Fogeln sades häcka uppå öns nordvestra. del 

 på branta stenrös och skall här föredraga platser närmare 

 stranden. Fyra hanar (n:r 529 — 532) och två honor (n:r 533, 

 534) hemfördes såsom skinn, hvarjemte två saltades. Om dessa 

 exemplar i sommardrägt antecknades: 



Näbben svart, mot spetsen rödgrå; vid näbbryggens bas fans en hård, 

 svart knöl, mindre tydlig hos en hona (534) och nästan ingen hos tvänne 

 hanar (524, 530) [såsom bekant varierar knölens storlek efter ålder och års- 

 tid, ehuru detta tidigare ansetts vara kännetecken på skilda arter]. Öfre 

 delen af näsborrarna täckt af en bukig, svart hud. Fötterna framtill ljust 

 gråblåa, mörkare vid lederna; baktill liksom äfven simhuden och klorna 

 svarta. — Öfre kroppsdelarna svarta; på pannan några smala, spetsiga, hvita 

 fjädrar; mellan ögat och näbben ett par tre något längre dylika fjädrar, 

 hvarjemte öfver örat ligga några få, smala, spetsiga hvita fjädrar, som bilda 

 ett omkring 15 mm. långt, smalt, hvitt. horisontalt streck. Hakan, halsens 

 undre sida och kräfvan gråsvarta, med en hvit fläck på strupen. Sidorna 

 gråa; frambröstet och undergumpen gråa och hvitfläckiga; buken nästan rent 

 hvit. Vingarna sotsvarta; de inre armpennorna hafva hvita kanter. (Nord- 

 qvist). 



