VEGA- EXPEDITION ENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



41 3 



hufvudet och den qvarblifna delen af halsen svart med grön 

 metallglans; näbben var brunsvart, ljusare vid basen, i synner- 

 het underkäken. 



Dagen derefter, den 1 juni, skötos vid den öppna rännan 

 i isen tvänne exemplar, af hvilka det ena hemfördes (Riksm., 

 n:r 16,359, q*). De antecknades hafva i färskt tillstånd huf- 

 vudet och näbben lika det dagen förut funna exemplaret; 

 fötterna svarta, klorna äfvenledes, blott vid basen mörkt brun- 

 gråa. Fjädertofsarna på hufvudet äro glesa, den på pannan af 

 ända till 26 mm. och den i nacken af 26 — 29 mm. långa fjädrar. 

 Drägten är svart med blågrön metallglans på hufvudet; halsen 

 blåviolett, frambröstet och kroppen hafva grön glans, minst på 

 vingarna. På halssidorna och bakryggens sidor finnas spridda 

 långa och smala, hvita fjädrar; på sidorna af benen bildas en 

 hvit fläck af långa fjädrar med glesa, hårlika fanstrålar. Ving- 

 och de 12 stjertpennorna brunsvarta. — Deras magsäck var 

 fyld med fragment af Hyas aranea. Flera observerades ej före 

 uppbrottet, men omedelbart derefter, den 19 juli, sågs en flock 

 skarfvar sittande på ett isflak, och dylika sågos åter den 20 

 juli vid Ostkap (Nord q vi st). 





ir 1 



SS 



C 

 Oq 

 CL 



< 

 5' 



CTQ 



a 



Näbbens 



CO 



trt- 



D 



!-3 



o' 

 ro 



3 



ro 



po 

 P 



ro 



ci- 

 ro 

 <~t 



O 



B 



c 



po 



B 



bd 

 p 

 t>r 



po 



B 



bd 



p 



o 



B 



längd 



ro 

 Q. 



< 

 "C 



o: 

 a 



< < 



Vt m 



•a 

 p 

 a 



b 











m 



B 



3 









(sr 







































N:r 234, 31 /s, ad.... 







3 





?• 





• 1-1 





















_ 



51,5 



80 



14 



12,5 



_ 



_ 





_ 



_ 









» 16,359, Ve, ad. 



— 



273 



52 



75 



12,5 



12 



8 



145 



51 



95 



12 



75 



32 



9 



Ve, ad. 



782 



284 



51 



80 



— 



13 



11 



189 



50 



109 



15 



— 



39 



12,5 



Så vidt förvexlingar med följande art (hvilka uppstått i 

 följd af ett långvarigt, oriktigt begagnande af Pallas' namn 

 »bicristatus») medgifva ett bedömande af litteraturuppgifter, 

 synes den nu i fråga varande arten vara utbredd omkring 

 nordliga delen af Stilla hafvet, från Kina och Japan samt 

 Kalifornien upp till Berings sund (Ca s sin) och ett stycke in 

 vid Ishafvet. Nelson antager det hafva varit denna art han 

 observerat utanför Kap Serdzekamen, må hända äfven vid 

 Herald-ön och tvänne exemplar nära Wrangels ö. På ameri- 

 kanska sidan är arten funnen vid S:t Michael och Jukons 

 mynning och äfven annorstädes i Norton-sund; af Nelson 

 iakttogs antagligen denna art inom Ishafvet vid Kap Beaufort 

 (69° 5'). 



