YEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 



419 



färden, hvilket i sin tur bevisar aflägsenheten af det land, hvarifrån 

 de livita gässen komma till tschuktsch-kusten under deras färd från 

 norden söderut. Förut har blifvit nämndt, att gäss före höstens inbrott 

 anlända från hafvet äfven till Stora Kap BaranofF (164° o. 1.).» 



»Om våren begifva sig foglarna öfver Ishafvet från söder åt norr. 

 Jag har mer än en gång sett flockar af måsar, änder och gäss, som 

 flugit utåt hafvet från Stora Kap BaranofF och Kap Medwjeschij (begge 

 strax öster om Kolymas mynning). Den 24 april 1851 såg jag en 

 mindre flock gäss, som fl ögo åt NV. utåt hafvet från mynningen af 

 floden Bolschaja (litet ostligare). Wr ängel såg under sin vistelse på 

 Ishafvet vid 71° 18' n. br. och 4° 36' öster om Stora Kap BaranofF i 

 april 1821 en oräknelig mängd svarta änder [antagligen Bernicla nigri- 

 cans], hvilka under flera dagar flögo öfver de resandes hufvuden uti 

 riktning dels åt V., dels åt NV. Hedenström såg den 1 maj 1810, 

 då han var på Ishafvet öfver 245 verst från närmaste kust och midt 

 emot Stora Kap BaranofF, en flock gäss, som flögo åt NV. — — — » 



»Det berättas, att en del simfoglar om våren anländer till Anabarska 

 områdets kust icke söderifrån, såsom man skulle vänta sig och såsom 

 vanligen är fallet, utan från Ishafvet, dit de åter begifva sig vid sommarens 

 slut. Till antalet af dessa foglar höra hvita gäss och svarta änder [B. 

 nigricans]. Jag tror ej, att gäss och änder skulle kunna öfvervintra i 

 norden, hvarifrån t. o. m. hvalarne aflägsna sig vid köldens annalkande; 

 sannolikare är det, att dessa foglars flyttningsväg mellan deras sommar- 

 och vinter- vistelseorter går öfver Ishafvet. 1 Denna omständighet tvingar 

 till antagandet, att uti Ishafvet finnes ett land eller en ökedja, längs 

 hvilken gässen och änderna verkställa sin flyttning från de varma 

 länderna till de kalla och tvärt om. Må hända komma de hvita gässen 

 och de svarta änderna till Anabarska tundran från Stilla hafvets öar; 

 månne det icke kan vara samma hvita gäss och svarta änder, som vid som- 

 marens slut norrifrån anlända till kusten emellan Ljaleran och Jakan? 

 Svarta änder infinna sig i slutet af sommaren i stor mängd vid tschuk- 

 tschiska kusten, och tschuktscherna fånga ganska mycket af dem med 

 det af dem använda kastredskapet ~»äplekat?>. 



»På samma sätt anlända om våren simfoglar, vanligen hvita gäss, 

 norrifrån till Alasejska tundran, hvarifrån de åter flytta bort i slutet 

 af sommaren, så vidt man sett norrut ; men troligtvis hafva dessa gäss, 



1 Pennant (Thiergesch. d. nördl. Polarländer, 1787, sid. 511) tolkar denna 

 ovanliga flyttningsriktning på ett alldeles originelt sätt: »Ihre Menge steht 

 mit ihrer Dummheit in gleichem Verhäitnisse ; beydes am grössten unter 

 allén Gänsearten. Der Instinkt scheint ihnen zu fehlen; denn sie kommen 

 frtiher nach den Mtindungen der asiatischen Fliisse als sie daselbst leben 

 können. Dieses Versenen begehen sie alle Jahre, und mussen daher auch 

 alle Jahre, um Futter zu haben, nach Siiden ziehen, und daselbst so länge 

 bleiben, bis die nördlichen Kusten vom Eise befrevet sind.» 



