420 



PALMES, SIItllllSKA IS H AFSKUST EK S FOG ELF AU SA. 



på samma sätt som de anabarska, endast sin flyttningsväg längs Is- 

 hafvets öar och öfvervintra någonstädes uti Stilla hafvets varma 

 trakter. Hvita gäss hafva sedan urminnes tider uppehållit sig i kust- 

 trakterna på hela sträckan mellan Jana och Kolyma; här hafva fångst- 

 männen om sommaren årligen dödat dem i tusental; senare har deras 

 antal oupphörligt aftagit. Mellan åren 1830 och 1849 fans der ännu 

 ganska mycket foglar af denna art, men de höllo sig redan uteslutande 

 till Alasejska tundran. Från år 1850 till 1855 kommo de dit endast 

 i ringa antal och år 1856 upphörde de alldeles att infinna sig. De 

 alasejska tunguserna och jukagirerna tro, att denna förändring icke 

 uppstått deraf, att dessa foglar skulle blifvit alldeles utrotade på 

 Alasejska tundran, utan deraf att gässen bytt om sommar-vistelseort. 

 Tunguserna och jukagirerna tro, att de hvita gässen numera, sedan de 

 lemnat Alasejska tundran, tillbringa sommaren någonstädes på Ishafvets 

 okända öar.» 



Enligt v. Middendorff (Sib. K., IV, 2, sid. 1153, not. 1) 

 bekräftas dessa uppgifter af senare iakttagare, Chitrowo och 

 May del (1871), h vilka berätta, att i Tschuktsch-landet en vacker 

 andart (S. spedab. ?) äfvensom Ans. hyperboreus om våren flyttar 

 från öster längs kusten och derefter afviker [till Wrangels land?] 

 mot NO. Afven Tretjakow meddelar, att vid Chatanga-vikens 

 mynning änder om våren komma »från hafvet». 



Att Vega-expeditionen fann så få exemplar, kan förklaras 

 antingen enligt ofvan stående berättelse om artens försvin- 

 nande från nordost-sibiriska tundrorna, eller ock derigenom. 

 att foglarna redan ostligare än expeditionens vinterstation af- 

 veko från kusten, vare sig inåt land eller i nordlig riktning 

 utåt hafvet. (Nelson fann dock ej arten på sibiriska sidan af 

 Be rings sund.) 



Artens förhållande på Kamtschatka synes äfven vara föga 

 utredt. Pallas förklarade den der vara »rarissimus», och 

 hvarken Dybowski eller St ej neger erhöll den; men Wos- 

 nessenski (se v. Midd., S. R, 5 IV, 2, sid. 966, not. 4) tyckes 

 haft en annan erfarenhet. Någonstädes i nordostligaste Asien 

 måste arten dock häcka talrikare, ty till Japan åtminstone 

 komma stora flockar till Tokio om vintern (Blak. & Pr. och 

 Seeb.). 



